Minun täytyy tunnustaa jotain,
mutta ensin haluan teidän
tunnustavan jotain minulle.
Nostakaa kätenne, jos olette kuluneen vuoden aikana
kokeneet suhteellisen vähän stressiä.
Kukaan?
Entä kohtalaisesti stressiä?
Kuka on kokenut paljon stressiä?
Joo, minä myös.
Mutta tämä ei ole tunnustukseni.
Vaan tämä: olen terveyspsykologi,
ja tehtäväni on auttaa ihmisiä olemaan onnellisempia ja terveempiä.
Mutta pelkään, että jokin, mitä olen opettanut
viimeisen 10 vuoden ajan, on tehnyt enemmän vahinkoa,
ja se liittyy stressiin.
Vuosia olen kertonut ihmisille, että stressi sairastuttaa.
Se lisää riskiä kaikkeen aina flunssasta
sydän- ja verisuonisairauksiin.
Käytännössä olen tehnyt stressistä vihollisen.
Mutta nyt olen muuttanut mieleni stressin suhteen
jä tänään haluan muuttaa teidänkin.
Aloitan tutkimuksesta, joka sai minut uudistamaan
koko käsitykseni stressistä.
Tämä tutkimus seurasi 30 000 amerikkalaista aikuista
kahdeksan vuoden ajan, ja heiltä kysyttiin aluksi:
"Kuinka paljon stressiä olet kokenut viimeisen vuoden aikana?"
Heiltä kysyttiin myös:
"Uskotko stressin olevan terveydellesi haitallista?"
Ja sitten katsottiin väestörekisteristä,
ketkä olivat kuolleet.
(Naurua)
Okei, aluksi huonot uutiset.
Paljon stressiä viimeisen vuoden aikana kokeeneet ihmiset
olivat 43% suuremmassa riskissä kuolla.
Mutta tämä piti paikkaansa vain niille,
jotka lisäksi uskoivat stressin olevan terveydelle haitallista.
(Naurua)
Ihmiset, jotka olivat kokeneet paljon stressiä,
mutta eivät uskoneet sen haitallisuuteen,
eivät olleet suuremmassa riskissä kuolla.
Itse asiassa heillä oli tutkimukseen osallistuneista
kaikkein pienin riski kuolla, mukaanlukien
ihmiset, joilla oli vain vähän stressiä.
Tutkijat arvioivat, että kahdeksan vuoden aikana
jolloin kuolleisuutta seurattiin
182 000 amerikkalaista kuoli ennenaikaisesti.
Ei stressiin, vaan uskomukseen siitä,
että stressi on haitallista.
Tämä tarkoittaa yli 20 000 kuolemaa vuodessa.
Jos tuo arvio pitää paikkaansa,
uskomus stressin haitallisuudesta
olisi 15. yleisin kuolinsyy
Yhdysvalloissa viime vuonna,
tappaen enemmän kuin ihosyöpä
AIDS ja henkirikokset.
(Naurua)
Ymmärrätte nyt miksi tämä tutkimus järkytti minua.
Olen nähnyt paljon vaivaa kertoakseni ihmisille,
että stressi on terveydelle haitallista.
Joten tämä tutkimus sai minut pohtimaan:
Voisiko suhtautumistapani muuttaminen stressiin
edistää terveyttäni? Ja tähän tieteellinen tutkimus vastaa kyllä.
Kun muutat suhtautumistapaasi stressiin,
samalla muutat kehosi vastetta stressiin.
Selittääkseni kuinka tämä toimii
haluan teidän kuvittelevan, että olette osallitujina
tutkimuksessa, jonka tarkoituksena on kuormittaa teitä.
Tutkimuksen nimi on sosiaalisen stressin koe.
Saavutte laboratorioon,
ja teille annetaan tehtäväksi pitää viiden minuutin
improvisoitu puhe henkilökohtaisista heikkouksistanne
edessänne istuvalle tuomaristolle,
ja jotta painetta riittäisi,
kaikki tapahtuu kameran edessä ja kirkkaissa kohdevaloissa,
aivan kuten täällä.
Ja tuomaristo on koulutettu
antamaan teille lannistavia sanattomia viestejä, tähän tapaan.
(Naurua)
Nyt kun teidät on sopivasti latistettu,
alkaa toinen vaihe: laskukoe.
Ja teidän tietämättänne
kokeen vetäjä on ohjeistettu häiritsemään teitä sen aikana.
Nyt teemme sen kaikki yhdessä.
Tämä tulee olemaan hauskaa.
Minulle.
Okei, haluan teidän laskevan takaperin
vähentämällä 996:sta aina seitsemän kerrallaan.
Laskekaa ääneen
niin nopeasti kuin pystytte, aloittaen 996:sta.
Aloittakaa!
Yleisö: (Laskee ääneen)
Nopeammin, laskekaa nopeammin.
Laskette liian hitaasti.
Seis, seis, seis.
Tuo mies teki virheen.
Meidän täytyy aloittaa koko homma uudestaan.
Ette taida olla tässä erityisen hyviä?
Okei, saitte ajatuksesta kiinni.
Jos olisit varsinaisessa kokeessa,
olisit nyt luultavasti stressaantunut.
Sydämesi jyskyttäisi,
hengittäisit tiheämmin ja hikoilisit.
Ja tavallisesti tulkitsemme nämä elimistön muutokset
ahdistuksena
tai merkkeinä siitä, ettemme pärjää paineen alla.
Entäpä jos vahtoehtoisesti tulkitsisit ne
merkkeinä siitä, että kehosi on täynnä energiaa,
valmistaen sinua kohtaamaan tulevan haasteen?
Juuri tämä tieto kerrottiin osallistujille
Harvardin yliopistossa tehdyssä tutkimuksessa.
Ennen osallistumistaan sosiaalisen stressin kokeeseen
heidät opetettiin tulkitsemaan stressireaktionsa hyödyllisenä.
Jyskyttävä sydän valmistaa sinua toimintaan.
Jos hengityksesi tihenee, ei hätää.
Aivosi saavat silloin enemmän happea.
Osallistujat, jotka oppivat tulkitsemaan stressireaktion
heidän suorituskyvylleen hyödyllisenä asiana,
olivat rennompia,
vähemmän ahdistuneita, itsevarmempia,
mutta mielestäni ihmeellisintä on se,
kuinka heidän elimistönsä vaste stressiin muuttui.
Tyypillisessä stressireaktiossa
sykkeesi nousee
ja verisuonesi supistuvat tähän tapaan.
Ja tämä on eräs syy, miksi pitkäaikainen stressi
liittyy sydän- ja verisuonisairauksiin.
Ei todellakaan ole terveydelle hyväksi olla jatkuvasti tässä tilassa.
Mutta kun osallistujat tulkitsivat
stressireaktionsa hyödyllisenä,
heidän verisuonensa pysyivät avoimina tähän tapaan.
Edelleen sydän jyskyttäen,
mutta nyt verenkierrollisesti paljon terveemmällä profiililla.
Oikeastaan tilanne näyttää paljon siltä,
kun tunnemme iloa ja rohkeutta.
Tarkastellessa elämän mittaan kertyvää kokonaisstressiä,
tämä yksittäinen biologinen muutos
voisi selittää eron
50-vuotiaana saadun stressiperäisen sydänkohtauksen
ja pitkälle yli 90-vuotiaaksi elämisen välillä.
Ja uudet tutkimukset stressistä tukevat tätä havaintoa,
että suhtautumisellasi stressiin on todellakin merkitystä.
Siispä tavoitteeni terveyspsykologina on muuttunut.
En enää yritä hankkiutua eroon stressistäsi.
Haluan auttaa teitä paremmaksi siinä.
Ja me juuri teimme pienen herättelyn.
Jos nostit kätesi, että
sinulla on ollut paljon stressiä viime vuonna,
olemme saattaneet pelastaa henkesi,
sillä toivon, että ensi kerralla
kun sydämesi hakkaa stressistä,
muistat tämän luennon
ja toteat itsellesi,
tämä on kehoni auttamassa minua kohtaamaan haastetta.
Kun tarkastelet stressiä tällä tavalla,
kehosi uskoo sinua,
ja stressireaktiostasi tulee terveempi.
Kerroin pelotelleeni stressillä jo yli vuosikymmenen,
joten hyvittääkseni sen
teemme vielä toisen herättelyn.
Haluan kertoa teille eräästä
stressireaktion aliarvostetuimmasta piirteestä,
ja se on tämä:
stressi tekee sinusta sosiaalisen.
Ymmärtääksemme tämän stressistä
meidän täytyy puhua hormonista nimeltä oksitosiini.
Tiedän kyllä, että oksitosiini on saanut
jo paljon kohua osakseen.
Sillä on jopa oma lempinimi, läheisyyshormoni,
koska sitä vapautuu halatessasi jotakuta.
Mutta tämä on pieni osa siitä kaikesta, mihin oksitosiini osallistuu.
Oksitosiini on hermosolujen erittämä hormoni.
Se hienosäätää aivojen sosiaalisia vaistoja.
Se virittää sinut toimimaan tavalla,
joka edistää läheisiä ihmissuhteita.
Oksitosiini saa sinut kaipaamaan fyysistä kosketusta
ystäviesi ja perheesi kanssa.
Se vahvistaa empatiaasi.
Se lisää haluasi auttaa ja tukea
sinulle tärkeitä ihmisiä.
Jotkut ovat peräti ehdottaneet,
että meidän pitäisi vetää oksitosiinia nenään
lisätäksemme myötätuntoa ja lämpöä.
Mutta on eräs asia, jota useimmat eivät ymmärrä
oksitosiinista.
Se on stressihormoni.
Aivolisäkkeesi pumppaa sitä verenkiertoon
osana stressireaktiota.
Se on yhtälailla osana stressireaktiota
kuin adrenaliini, joka saa sydämesi jyskyttämään.
Kun oksitosiinia vapautuu stressireaktiossa,
se kannustaa sinua etsimään tukea.
Sinun biologinen stressireaktiosi
yrittää saada sinut kertomaan muille mitä tunnet
sen sijaan, että sulkisit sen sisääsi.
Stressireaktiosi haluaa varmistaa sinun huomaavan,
kun jollakin toisella on vaikeaa,
jotta voitte yhdessä tukea toisianne.
Elämän ollessa vaikeaa stressireaktioisi haluaa
ympäröidä sinut ihmisillä, jotka välittävät sinusta.
Miten tämä tieto stressistä
parantaa terveyttänne?
Oksitosiini ei vaikuta pelkästään aivoissa.
Se vaikuttaa myös muualla kehossa,
ja yksi sen päätehtävistä
on suojata sydän- ja verenkiertoelimistöäsi
stressin vaikutuksilta.
Sen vaikutus on itsessään tulehdusta vähentävä.
Se myös auttaa verisuoniasi pysymään avoimina stressin aikana.
Mutta minun suosikkini on sen vaikutus sydämeen.
Sydämessäsi on reseptoreita tälle hormonille,
ja oksitosiini auttaa sydänlihassoluja uudistumaan
ja korjaamaan stressin aiheuttamia vaurioita.
Tämä stressihormoni vahvistaa sydäntäsi,
ja upea juttu on se, että kaikki nämä oksitosiinin hyödyt
voimistuvat sosiaalisessa kanssakäymisessä
ja antaessa tukea.
Joten kun hakeudut paineen alla muiden läheisyyteen
joko etsiäksesi tukea tai auttaaksesi toista,
vapautat samalla lisää tätä hormonia,
stressireaktiostasi tulee terveellisempi,
ja myös palaudut stressistä nopeammin.
Minusta on uskomatonta,
että stressireaktiossa on sisäänrakennettuna
vastustuskyky stressille,
ja sen toimintaperiaatteena on ihmiskontakti.
Lopuksi haluan kertoa vielä yhdestä tutkimuksesta.
Kuunnelkaa tarkasti, sillä tämäkin tutkimus voi säästää ihmishenkiä.
Tässä tutkimuksessa seurattiin 1 000 amerikkalaista aikuista
ikävälillä 34 - 93,
ja heiltä kysyttiin ensin:
"Kuinka paljon stressiä olet kokenut viimeisen vuoden aikana?"
Heiltä kysyttiin myös: "Kuinka paljon olet käyttänyt aikaasi
auttamalla ystäviä, naapureita ja
yhteisösi ihmisiä?"
Ja seuraavat viisi vuotta he seurasivat väestörekisteristä
ketkä olivat kuolleet.
Huonot uutiset ensin:
suuret ja kuormittavat elämänkokemukset,
kuten taloudelliset vaikeudet tai perhekriisi,
lisäsivät kukin 30% riskiä kuolla.
Mutta -- ja toivon että osasitte jo odottaa tätä --
mutta tämä ei pitänyt paikkaansa kaikkien kohdalla.
Ihmiset, jotka käyttivät aikaansa auttamalla muita,
eivät kärsineet lainkaan lisäriskistä stressiperäiseen kuolemaan.
Välittäminen loi vastustuskyvyn.
Näin huomaamme jälleen,
että stressin haitalliset vaikutukset
eivät ole väistämättömiä.
Se, kuinka ajattelet ja toimit,
voi muuttaa täysin kokemuksesi stressistä.
Kun päätät suhtautua stressireaktioon
sinulle hyödyllisenä,
luot rohkeuden biologiaa.
Ja kun päätät paineen alla hakea muiden tukea,
voit luoda vastustuskykyä.
En välttämättä pyytäisi enää
lisää kuormittavia kokemuksia elämääni,
mutta tutkimustieto on antanut minulle
uudenlaisen arvostuksen stressiä kohtaan.
Stressi avaa yhteyden sydämiimme.
Myötätuntoiseen sydämeen, joka löytää iloa ja merkitystä
yhteydestä muihin ihmisiin.
Myös jyskyttävään fyysiseen sydämeesi,
joka tekee kovasti töitä antaaksesi sinulle voimaa ja energiaa.
Kun päätät suhtautua stressiin tällä tavalla,
et pelkästään tule paremmaksi siinä,
vaan otat samalla hyvin syvällisesti kantaa.
Sinä sanot luottavasi itseesi,
että selviät elämän haasteista.
Ja sinä muistat,
että sinun ei tarvitse kohdata niitä yksin.
Kiitos.
(Suosionosoituksia)
Chris Anderson: Uskomatonta mitä olet kertonut meille.
Minusta on hämmästyttävää, että uskomus stressistä
voi vaikuttaa niin dramaattisesti odotettuun elinikään.
Kuinka soveltaisit edellä kertomaasi
kysymykseen elämäntavan valitsemisesta,
esimerkiksi stressaavan ja ei-stressaavan työn välillä,
onko sillä merkitystä kumman valitsee?
Onko yhtä järkevää valita stressaava työ,
kunhan uskoo, että selviää siitä?
Kelly McGonigal: Kyllä ja tiedämme,
että on terveellisempää tavoitella merkitystä
kuin vältellä epämukavuutta.
Joten sanoisin, että paras tapa tehdä päätöksiä
on tavoitella asioita, jotka tuovat merkitystä elämääsi,
ja sitten luottaa itseesi, että selviät mukana tulevista haasteista.
CA: Kiitos paljon, Kelly. Upea vastaus. KM: Kiitos.
(Suosionosoituksia)