Myslete na obtížnou volbu, které budete čelit v blízké budoucnosti.
Může to být volba mezi dvěmi profesemi
- umělec a účetní -
nebo místy pro bydlení - město nebo venkov -
nebo dokonce mezi dvěma lidmi, koho si vzít.
Můžete si vzít Betty nebo si můžete vzít Lolitu.
Nebo může jít o volbu, zda mít děti,
zda k sobě nastěhovat nemocného rodiče,
zda vychovávat vaše dítě ve víře,
kterou váš partner vyznává,
ale vy ne.
Nebo, jestli darovat vaše životní úspory na charitu.
Ta obtížná volba, kterou jste si vybavili,
byla nejspíše něco velkého, něco důležitého,
něco, na čem vám záleží.
Obtížné volby se zdají být příležitostmi
pro trápení se, lámání si hlavy,
skřípání zubů.
Já si ale myslím, že jsme nesprávně pochopili obtížné volby
a roli, kterou hrají v našich životech.
Porozumění obtížným volbám
odhaluje skrytou sílu,
kterou vlastní každý z nás.
To, co dělá volbu obtížnou, je vztah,
jaký k sobě mají dané alternativy.
V jakékoliv jednoduché volbě je
jedna alternativa lepší než druhá.
Při obtížné volbě je
jedna alternativa lepší v některých ohledech,
a jiná alternativa je lepší v jiných ohledech,
ale celkově ani jedna z nich není lepší než ta druhá.
Vy se trápíte nad tím, jestli zůstat
v současném zaměstnání ve městě
nebo změnit váš život a přijmout
náročnější práci na venkově,
protože zůstat je v některých ohledech lepší,
zatímco v jiných je lepší se přestěhovat,
ale celkově ani jedna volba není lepší než ta druhá.
Neměli bychom si myslet, že všechna obtížná rozhodnutí jsou velká.
Řekněme, že se rozhodujete, co si dát ke snídani.
Mohli byste si dát cereálie s vysokým obsahem vlákniny
nebo čokoládovou koblihu.
Předpokládejme, že při výběru záleží na
chutnosti a prospěšnosti zdraví.
Cereálie jsou zdravější,
ale kobliha chutná mnohem líp,
celkově ani jedno není lepší než druhé,
složitý výběr.
Velká a náročná rozhodnutí
mohou být snáze řešitelná,
když si uvědomíme, že i drobné volby mohou být složité.
Konec konců, zvládáme přijít na to, co posnídáme,
takže můžeme zvládnout i rozhodování,
jestli zůstat ve městě
nebo vzít novou práci na vesnici.
Také bychom si neměli myslet, že obtížné volby jsou těžké,
protože jsme hloupí.
Když jsem dokončila vysokou školu,
nemohla jsem se rozhodnout mezi dvěma profesními oblastmi,
filozofií a právem.
Opravdu jsem milovala filozofii.
Můžete se naučit skutečně skvělé věci
když jste filozof,
a to vše z pohodlí křesla.
Ale pocházím ze skromné imigrantské rodiny,
kde myšlenka luxusu
bylo si přinést vepřový jazyk a sendvič s marmeládou
na oběd do školy,
takže myšlenka o tom, že strávím celý svůj život
posedáváním v křesle a věčným přemýšlením,
mně přišlo jako vrchol extravagance a lehkomyslnosti.
Takže jsem vytáhla svůj žlutý notýsek,
namalovala čáru ve středu,
a pokusila se sepsat důvody
pro a proti každé alternativě.
Pamatuji si, že jsem si v duchu říkala,
kéž bych věděla, jak by můj život
v každé z těch profesí vypadal.
Kéž by mi Bůh nebo Netflix poslali DVD
o mých dvou budoucích kariérách - - měla bych vyřešeno.
Srovnala bych jednu vedle druhé,
viděla bych, která z nich je lepší,
a volba by byla jednoduchá.
Žádné DVD jsem ale nedostala.
A protože jsem nemohla přijít na to, která je lepší,
udělala jsem to, co mnozí dělají v těžkých rozhodnutích.
Vybrala jsem si tu nejbezpečnější možnost.
Strach z toho, že bych byla nezaměstnaným filozofem
mě dovedla k tomu, že jsem se stala právníkem,
a jak jsem zjistila,
právničina mi příliš nevyhovovala.
Neseděla k tomu, kdo jsem.
Takže nyní jsem filozof
a studuji obtížné volby.
Můžu vám říct, že strach z neznáma,
který je běžným rozhodujícím faktorem
při obtížných volbách,
spočívá v jejich nepochopení.
Je chybou myslet si, že v těžkých volbách
je jedna alternativa skutečně lepší než ta druhá,
ale my jsme příliš hloupí na to, abychom věděli která
a poněvadž nevíme která, tak bude lepší
vybrat si tu méně riskantní.
I když porovnáváme dvě alternativy
s veškerými informacemi, volba je stále těžká.
Obtížné volby jsou obtížné
ne kvůli naší neznalosti,
jsou obtížné, protože prostě neexistuje nejlepší volba.
Pokud nejlepší volba neexistuje
a ručička vah se nepřiklání ve prospěch jedné alternativy
před druhou,
potom obě alternativy musí být stejně dobré.
Takže možná bychom si měli uvědomit,
že těžké volby nabízejí stejně dobré možnosti.
To nemůže být pravda.
Pokud alternativy jsou stejně dobré,
měli byste si prostě hodit mincí
a zdá se, že je chybou přemýšlet -
tak tu máme způsob, jak by jste se měli rozhodnout mezi dvěma profesemi,
místy kde žít, lidmi, které si vzít: Hoďte si mincí.
Existuje další důvod,
proč těžké volby nejsou volby
mezi dvěmi stejně dobrými možnostmi.
Předpokládejme, že si máte vybrat mezi dvěma profesemi:
mohli byste být investiční bankéř
nebo grafik.
Je tu řada věcí, na kterých záleží, když se rozhodujete,
jako třeba jak vás ta práce baví,
úroveň finančního zabezpečení,
hledisko času pro založení rodiny a tak dále.
Možná, že se v kariéře grafika dostanete
ke špičkovým formám
obrazového vyjádření.
Možná vás kariéra bankéře
dostane na špici
nových forem finančních manipulací.
Představte si tyhle dvě práce, jakkoli chcete, tak,
že ani jedna není lepší než ta druhá.
Předpokládejme, že jednu z nich trochu vylepšíme.
Dejme tomu, že banka o vás usiluje,
přidají vám 500 dolarů měsíčně na vaší výplatě.
Dělají tyhle peníze navíc práci bankéře
lepší než práci grafika?
Nikoliv nutně.
Vyšší výplata dělá kariéru bankéře
lepší než tomu bylo předtím,
ale možná to není dost na to, abyste se rozhodli
být bankéřem raději než grafikem.
Ale pokud vylepšení v jedné z těchto prací
ji pořád nedělá lepší než tu druhou,
potom obě původní profesní možnosti
nemohly být stejně dobré.
Pokud začnete s dvěmi věcmi, které jsou stejně dobré
a jednu z nich vylepšíte,
tak teď musí být lepší než ta druhá.
To ale není případ s možnostmi v těžkých volbách.
Takže teď tu máme hádanku.
Máme dvě práce.
Ani jedna z nich není lepší než ta druhá,
ale ani nejsou stejně dobré.
Takže jak si máme vybrat?
Zdá se, že tu máme problém.
Možná volba sama je problematická
a srovnání je nemožné.
Ale tak to určitě není.
Není to tak, že se snažíme vybrat mezi
dvěmi věcmi, které nemůžou být srovnány.
Zvažujeme tu výhody dvou prací, po tom všem,
nikoliv výhody čísla 9
a talíře smažených vajíček.
Srovnání celkových výhod dvou prací
je něco, co můžeme udělat
a něco, co často děláme.
Myslím, že problém nastává
kvůli nevědomému předpokladu,
který děláme co se týče hodnot.
Nevědomky předpokládáme, že hodnoty
jako spravedlnost, krása, laskavost
jsou vědecky měřitelné,
stejně jako délka, hmotnost a váha.
Vezměme si jakkoukoliv srovnávací otázku, která neobsahuje hodnotu,
jako třeba, který z dvou kufrů je těžší?
Jsou tu jenom tři možnosti.
Váha jednoho kufru je větší, menší
nebo stejná jako váha druhého kufru.
Vlastnost jako hmotnost může být reprezentovaná
reálnými čísly - jeden, dva, tři a tak dále --
a jsou tu jenom tři možná srovnání
mezi jakýmikoliv dvěmi reálnými čísly.
Jedno číslo je větší, menší
nebo stejné jako to druhé.
To ale neplatí pro hodnoty.
Jako racionální lidé
máme tendenci se domnívat,
že vědecké myšlení je klíčem
ke všemu důležitému na světě,
ale svět hodnot
je jiný než svět vědy.
Věci jednoho světa
mohou být vyčísleny.
Věci dalšího světa nemohou.
Neměli bychom se domnívat,
že svět toho, co je - svět vzdáleností a hmotností
má tu samou strukturu jako svět věcí nehmatatelných,
svět toho, co bychom měli dělat.
Takže, pokud to, na čem nám záleží
- radost dítěte, láska, kterou chováte k vašemu partnerovi -
nemůže být reprezentováno reálnými čísly,
potom není žádný důvod věřit,
že při volbě jsou jenom tři možnosti:
že jedna alternativa je lepší, horší nebo stejná
jako ta druhá.
Potřebujeme zavést nový, čtvrtý vztah,
který jde za rámec lepší, horší nebo stejné alternativy,
který popisuje, co se děje v těžkých volbách.
Ráda bych řekla, že alternativy jsou
"na stejné úrovni".
Když alternativy jsou na stejné úrovni,
může velmi záležet na tom, kterou si vyberete,
ale jedna alternativa není lepší než druhá.
Spíše, alternativy jsou si
podobné v hodnotách,
ve stejné lize hodnot,
zatímco zároveň jsou velmi odlišné
v typu hodnot.
Proto je výběr tak těžký.
Chápání obtížných voleb tímto způsobem
o nás odhaluje něco, o čem jsme nevěděli.
Každý z nás má moc
si vytvořit důvody.
Představte si svět ve kterém každá volba, které čelíte
je jednoduchá volba,
že vždy existuje nejlepší alternativa.
Pokud existuje nejlepší alternativa,
potom je to ta, kterou byste si měli vybrat,
protože k racionálnímu chování patří to,
že děláte to lepší, raději než horší,
že si vyberete to, pro co máte více důvodů.
V takovém světě
by bylo nejrozumnější
nosit černé ponožky místo růžových,
jíst cereálie místo koblihů,
žít ve městě raději než na venkově,
vzít si Betty místo Lolity.
Svět plný lehkých voleb
by nás zotročil důvody.
Když o tom popřemýšlíte,
je šílené věřit,
že důvody, které jste měli,
určily, že bylo nejracionálnější se věnovat
přesně těm koníčkům, které máte,
žít přesně v tom domě, který máte,
pracovat přesně v tom zaměstnání, které děláte.
Misto toho jste čelili alternativám, které
byly na stejné úrovni, těžké volby,
a vy jste si pro sebe vytvořili důvody,
abyste si vybrali ten koníček, ten dům a tu práci.
Když jsou alternativy na stejné úrovni,
důvody, které jsou nám dány, ty důvody,
které určují, jestli děláme chybu,
neříkají to, co máme dělat.
Je to tu, v oblasti těžkých voleb,
kde musíme použít
naší normativní sílu,
abyste si pro sebe vytvořili důvody,
abyste ze sebe udělali
ten typ člověka,
pro kterého je žítí na venkově
vhodnější než městský život.
Když si vybíráme mezi
možnostmi, které jsou na stejné úrovni,
můžeme udělat něco skutečně pozoruhodného.
Můžeme se odevzdat až za rámec možností.
Tady jsem.
To je mé skutečné já. Jsem pro bankovnictví.
Jsem pro čokoládové koblihy.
V těžkých volbách, tahle odpověď
je racionální odpověď,
ale není diktována důvody, které nám byly dány.
Naopak, je podpořena důvody, které jsme si sami vytvořili.
Když si vytváříme pro sebe důvody,
abychom se stali tímto člověkem raději než tím druhým,
tak se bezvýhradně stáváme těmi lidmi, kterými skutečně jsme.
Můžete říci, že se stáváme tvůrci
svých životů.
Takže, když čelíme obtížných volbám,
neměli bychom mlátit hlavou o zeď,
abychom zjistili, která alternativa je lepší.
Nejlepší alternativa neexistuje.
Místo toho, abychom hledali vnější důvody,
měli bychom je hledat v sobě, například:
Kým chci být?
Možná, že se rozhodnete být bankéřem, který nosí růžové ponožky,
miluje cereálie a žije na venkově,
a já bych se možná rozhodla být grafikem, který nosí černé ponožky,
miluje koblihy a žije ve městě.
Co děláme v obtížných volbách je
čistě na nás.
Lidé, kteří neuplatňují svou normativní sílu v těžkých volbách
jsou přelétavci.
Všichni známe tyto typy lidí.
Já jsem se nechala unést do právničiny.
Nešla jsem do právničiny naplno.
Nebyla jsem pro právničinu.
Přelétavci povolují světu,
aby psal jejich život.
Odevzdávají se mechanismu odměn a trestu --
poplácávání po zádech, strach, jednoduchost volby--
aby se rozhodli, co budou dělat.
Takže lekce těžkých voleb je:
zamyslete se, do čeho můžete jít naplno,
nad tím, pro co můžete být zapálení
a skrze obtížné volby
se tím člověkem staňte.
Místo, aby byly zdrojem utrpení a strachu,
těžké volby jsou vzácné příležitosti,
abychom oslavili to, co je výjimečné
ohledně lidskosti,
protože důvody, které určují, zda jsou naše volby
správné nebo nesprávné,
někdy dojdou,
a je tu, v těžkých volbách,
kde máme tu sílu
si pro sebe vytvořit důvody,
abychom se stali konkrétními lidmi, kterými jsme.
A proto těžké volby nejsou kletbou
ale požehnáním.
Děkuji.
(Potlesk)