אתם הולכים ללמוד על אחד הסודות הכי גדולים בהיסטוריה של העולם.
זהו סוד שיש לו השפעות אדירות על כל מי שחי על הכוכב הזה.
רוב האנשים יכולים להרגיש שמשהו לא ממש בסדר עם הכלכלה העולמית,
אך מעטים יודעים מה בדיוק.
עברו הימים שבהם משפחה הייתה יכולה לשרוד על משכורת אחת בלבד.
כל יום נראה שהדברים יוצאים משליטה יותר ויותר,
אך רק אדם אחד ממיליון מבין מדוע.
אתם הולכים לגלות את המערכת שאחראית, בסופו של דבר, על רוב חוסר השוויון כיום בעולם.
הכוחות הקיימים לא מעוניינים שתדעו על זה,
מכיוון שהמערכת הזו היא מה ששמר עליהם בראש שרשרת-המזון הכלכלית במשך מאה השנים האחרונות.
הלמידה על כך תשנה את חייכם, מכיוון שהיא תשנה את הבחירות שאתם עושים.
אם מספיק אנשים ילמדו על זה - זה ישנה את העולם,
מכיוון שזה ישנה את המערכת,
היות וזהו הסוד הגדול ביותר של הכסף.
אף פעם בהיסטוריה האנושית לא נשדדו כל כך הרבה אנשים ע"י כל כך מעט.
והכל מושג דרך זה: .התרמית הגדולה ביותר בהיסטוריה של האנושות
אומרים שכסף לא גדל על העצים,
אך האמת היא שהמערכת הבנקאית המודרנית מייצרת כסף הרבה יותר מהר משעצים יכולים להצמיח.
לרוב האנשים אין מושג איך כסף מיוצר.
כלכלנים ובנקאים גורמים לזה להישמע כל כך מסובך שאנשים חושבים שהם לא יכולים להבין את זה.
אבל אני הולך לחשוף עד היסוד את המערכת הכספית שלנו, כך שתוכלו לראות את התרמית שמאחורי הווילון,
ואיך שזה משפיע עליכם בדיוק.
כל חברה מודרנית מייצרת כסף באותו אופן כמעט,
אך מכיוון שהדולר מהווה את מרבית הכסף העולמי אני הולך להשתמש בארה"ב בתור הדוגמה שלנו.
הכל מתחיל כשאיזה פוליטיקאי אומר: "תצביעו לי ואני אוודא שהממשלה תספק לכם יותר דברים בחינם מאשר היריב שלי."
אבל אין ארוחות חינם.
אז כדי לספק את הדבר ה"חינמי" הזה, כביכול,
הפוליטיקאים מצביעים שהוצאות המדינה יהיו גדולות מהכנסותיה.
זה נקרא הוצאות-גירעוניות.
על מנת לשלם על ההוצאות-הגירעוניות האלו האוצר לווה כסף באמצעות הנפקת איגרת-חוב.
אז מהי איגרת-חוב? אם חושבים על זה איגרת-חוב היא לא יותר מאשר שטר-חוב מהודר.
זאת פיסת נייר יפה עם מספרים מודפסים עליה שאומרת:
"תלוו לי טריליון דולרים היום ואני מבטיח שתוך 10 שנים
אחזיר לכם את טריליון הדולרים פלוס ריבית."
אבל מה שאתם צריכים להבין זה שאיגרות-החוב הממשלתיות הן הגירעון הלאומי שלנו.
שטרות-החוב המהודרים האלו ישולמו על ידינו ועל ידי צאצאינו דרך מיסוי עתידי.
לכן: כשהממשלה מנפיקה איגרת-חוב היא גוזלת שגשוג מהעתיד כדי לנצל אותו בהווה.
לאחר מכן, האוצר מקיים מכירה פומבית של איגרות-חוב,
והבנקים הגדולים בעולם מגיעים ומתחרים על רכישת חלק מהגירעון הלאומי שלנו,
ומרוויחים מזה באמצעות קבלת ריבית.
אתם תשימו לב שככל שאנחנו מתקדמים בתהליך הזה הבנקים הגדולים נמצאים שם כדי לקחת נתח בכל שלב בדרך.
זה לא במקרה, כמו שתראו בקרוב.
לאחר מכן, דרך תרמית שנקראת השוק החופשי,
הבנקים זוכים למכור עוד מאיגרות-החוב האלו לבנק הפדרלי ברווח.
בשביל לשלם על איגרות-החוב האלו הבנק הפדרלי פותח את פנקס הצ'קים שלו,
ורושם צ'קים מזוייפים ללא-כיסוי, שאמורים לחזור מכיוון שהם נמשכים מתוך חשבון
שיש לו מאזן אפס תמידי, אין בו שום כסף.
אם לצטט את הבנק הפדרלי של בוסטון: "כשאתה או אני רושמים צ'ק חייב להיות מספיק כסף
בחשבון שלנו על מנת לכסות את הצ'ק.
אך כשהבנק הפדרלי רושם צ'ק - אין פיקדון שמכסה את הצ'ק.
כשהבנק הפדרלי רושם צ'ק - הוא יוצר כסף."
לאחר מכן, הבנק הפדרלי מעביר את הצ'קים האלו לבנקים, ובנקודה הזאת כסף נוצר יש מאין.
לאחר מכן, הבנקים לוקחים את הכסף הזה ורוכשים עוד איגרות-חוב במכירה הפומבית הבאה של האוצר.
אבל מה זה צ'ק? צ'ק הוא גם שטר-חוב.
כשאתם רושמים צ'ק אתם יוצרים פתק שאומר: "הנה ההתחייבות שלי למזומן.
כל מה שאתם צריכים לעשות זה ללכת לבנק ולאסוף אותו."
עכשיו, זה מאוד מאוד חשוב שתבינו את התהליך הזה,
מכיוון שאנחנו נחזור בהמשך ונראה לכם את התוצאות הנוראיות שיש לזה עליכם.
האוצר מנפק שטרות-חוב - איגרות-חוב,
לאחר מכן, הבנקים קונים את איגרות-החוב האלו עם כסף,
לאחר מכן, הבנק הפדרלי רושם שטרות-חוב - צ'קים,
ומעביר אותם לבנקים בתמורה לשטרות-החוב של האוצר - איגרות-החוב,
וכסף נוצר יש מאין.
אז מה שבאמת קורה זה שהבנק הפדרלי והאוצר פשוט מחליפים ביניהם שטרות-חוב,
ומשתמשים בבנקים בתור מתווכים ואברא-קדברא - כסף נוצר יש מאין.
תהליך זה חוזר על עצמו שוב ושוב,
מעשיר את הבנקים ומכניס לחוב את הציבור באמצעות הגדלת הגירעון הלאומי.
התוצאה הסופית היא שיש הצטברות של שטרות-חוב בבנק הפדרלי ושל כסף באוצר.
התהליך הזה הוא גם המקור של כל שטרות הכסף.
הבנק הפדרלי והממשלה קוראים לזה בטעות "כסף-בסיס",
מכיוון שהם לא צפו בפרק הראשון של הסדרה הזאת,
והם לא מבינים את ההבדל שבין כסף לבין מטבע.
אבל אני אתייחס לזה כראוי כמטבע-בסיס מכיוון שזה לא כסף, זה מטבע,
וכמו שלמדנו, יש הבדל גדול מאוד.
כסף חייב להכיל ערך אמיתי ולשמור על כוח הרכישה שלו לאורך תקופות זמן ממושכות.
בפרק הראשון למדנו שמוקדם יותר בהיסטוריה שלנו שטרות הכסף שלנו היו פשוט מסמכי-בעלות.
הם ייצגו כסף אמיתי עם ערך אמיתי,
את הזהב והכסף שהוחזקו בפיקדון באוצר.
הייתם יכולים להיכנס לכל בנק ולהניח את הכסף שלכם, לדוגמה שטר של 20 דולר,
על הדלפק ולקבל תמורתו כסף אמיתי - זהב בשווי 20 דולר.
אבל עכשיו, מטבע-הבסיס הזה שמצטבר כאן מאחורה
הוא לא יותר מאשר קבלה או מסמך-בעלות על שטר-חוב, איגרת-החוב הזו.
כך שזה לא יותר מאשר אספקה של מספרים.
לאחר מכן, האוצר מפקיד את הכסף החדש הזה בענפי הממשלה השונים,
והפוליטיקאים אומרים: "היי, תודה על זה!"
והממשלה עושה קצת הוצאות-גירעוניות על עבודות ציבוריות, פרוייקטים חברתיים, ומלחמה.
לאחר מכן, עובדי הממשלה, הקבלנים והחיילים מפקידים את השכר שלהם בבנקים.
עכשיו, זה אולי יפתיע אתכם אבל כשאתם מפקידים את הכסף שלכם בבנק
אתם לא באמת מפקידים אותו בחשבון שבו הוא יישמר בביטחה בשבילכם.
בעצם, אתם מלווים לבנק את הכסף שלכם,
ובמסגרת מגבלות משפטיות מסויימות הם יכולים לעשות איתו ככל העולה על רוחם.
זה כולל להמר איתו בשוק המניות ולהלוות אותו, ברווח כמובן.
זו הנקודה שבה מכונת ייצור הכסף באמת מעלה הילוך,
מכיוון שכאן נכנס למשחק דבר שנקרא הלוואה ברזרבה חלקית.
הלוואה ברזרבה חלקית, כשמה כן היא:
הבנקים רשאים לשמור במלאי רק חלק קטן מהפיקדון שלכם, ולהלוות את השאר.
למרות שיחסי הרזרבה משתנים אני הולך להשתמש ב-10% בתור הדוגמה שלנו.
אם אתם מפקידים 100 דולרים בחשבון שלכם,
לבנק מותר לקחת 90 דולרים ולהלוות אותם, מבלי לדווח לכם.
הבנק מחוייב לשמור 10 דולרים מהפיקדון שלכם ברזרבה
למקרה שתרצו למשוך חלק ממנו.
הרזרבות האלו נקראות מזומני-כספת.
אבל מדוע חשבון הבנק שלכם עדיין מראה שיש לכם 100 דולרים אם הבנק גנב ממנו 90 דולרים?
מכיוון שהבנק השאיר שטרות-חוב שהוא יצר שנקראות אשראי-בנקאי, במקומם.
עכשיו, אני יודע שזה נשמע מטורף,
אבל הנה זה, שחור על גבי לבן, מהבנק הפדרלי: "בנקים מסחריים יוצרים כסף-המחאתי
כשהם מאשרים הלוואה פשוט בעזרת הפקדת דולרים חדשים בחשבונות
בדו"חות שלהם, בתמורה להתחייבות מהלווה."
אלו הם לא יותר מאשר מספרים שהבנקים מקלידים במחשבים שלהם.
ולמרות שמספרי האשראי-הבנקאי האלו
הם שונים לגמרי ממספרי מטבע-הבסיס, מכיוון שהם קיימים אך ורק במחשבים,
הם עדיין נחשבים לכסף.
אז עכשיו קיימים 190 דולרים.
עכשיו, הסיבה שאנשים לוקחים הלוואות מהבנקים היא כדי לקנות משהו.
הם מתכוונים לקנות בית או רכב, או משהו דומה.
אז הלווה לוקח את 90 הדולרים שהבנק הלווה לו מהחשבון שלכם
והוא משלם לסוחר.
אבל אז הסוחר מפקיד את הכסף הזה בחשבון שלו,
והבנק שלו מלווה 90% מזה
ומשאיר מספרי אשראי-בנקאי במקום.
אז עכשיו קיימים 271 דולרים.
התהליך הזה חוזר על עצמו שוב ושוב, עד אשר, תחת יחס רזרבה של 10%,
הפקדה ראשונית של רק 100 דולרים יכולה ליצור עד 1000 דולרים של אשראי-בנקאי
כאשר הכל מגובה על ידי 100 דולרים של מזומני-כספת. רק 10%.
אבל כמו שאמרתי, יחסי-רזרבה משתנים במידה רבה.
על חלק מהפיקדונות זה 10%, על חלק זה 3%, ועל סוגים מסויימים של פיקדונות הדרישה לרזרבה היא 0%!
התוצאה היא שהרחבת מלאי-הכסף על ידי הבנקים היא אפילו יותר גדולה ממה שהדוגמה הנ"ל תגרום לכם להאמין.
אז פעם נוספת: כאשר כסף מופקד בבנקים
הבנקים יכולים להלוות אותו. ואז הכסף מופקד שוב ומולווה שוב,
מופקד שוב ומולווה שוב, מופקד שוב ומולווה שוב,
פעם אחר פעם, והוא יוצר אשראי-בנקאי לכל אורך הדרך.
מכאן מגיע רוב מלאי הכסף שלנו.
למעשה, בין 92% ל-96% מכל הכסף שקיים לא נוצר על ידי הממשלה,
אלא כאן במערכת הבנקאית.
עכשיו, כמויות אדירות של כסף שמושלכות על החברה יכולות להישמע תחילה כרעיון נחמד,
עד שנזכרים באחד מסודות הכסף הכי חשובים, מהפרק הראשון:
שהמחירים של מוצרים ושירותים מתנהגים כמו ספוג שסופג אספקה הולכת וגדלה של כסף.
ככל שיש יותר כסף - כך המחירים עולים יותר.
זהו המקור לאינפלציה.
ההגדרה האמיתית לאינפלציה היא הגדלת מלאי הכסף. עליית המחירים היא רק תסמין.
אז כל מלאי הכסף שלנו הוא לא יותר מאשר כמה דולרים שנופחו בתרמית ההוקוס-פוקוס הזאת
שבה האוצר והבנק הפדרלי מחליפים ביניהם שטרות-חוב מהודרים
וכמה מספרים שהבנקים פשוט מקלידים במחשבים שלהם.
זה הכל. זהו כל מלאי הכסף שלנו.
זה לא יותר מאשר אספקה של מספרים. חלק מהם מודפסים, רובם מוקלדים.
ואין שום דבר אחר.
אבל... אם חשבתם שזה מטורף,
תתכוננו להיכנס לאיזור הדמדומים של הכלכלה המודרנית.
אנחנו עובדים עבור חלק ממלאי הכסף הזה.
ההון האמיתי הוא הזמן שלכם,
אבל אנחנו מוכרים רגעים בחיים שלנו,
שעה אחר שעה, יום אחר יום, ושנה אחר שנה,
בשביל מספרים שמישהו הדפיס על חתיכות נייר או פשוט הקליד במחשב.
עכשיו המספרים האלו מייצגים את הדם שלנו, הזיעה, העמל, הרעיונות והכישרון.
אנחנו מה שנותן לכסף את הערך שלו.
אבל עכשיו מגיעה הבדיחה האכזרית באמת.
אנחנו עובדים קשה כדי שנוכל לחסוך חלק מהכסף הזה
על מנת שנוכל לשלם לרשות המיסים
(בארה"ב היא ידועה בשם IRS).
לאחר מכן, הם מעבירים אותו לאוצר,
כדי שהאוצר יוכל לשלם את הסכום העיקרי פלוס ריבית
על איגרת-החוב שהבנק הפדרלי קנה באמצעות צ'ק שנרשם לחובת חשבון שאין בו כלום.
עכשיו, בואו נעשה סיכום של החלק הזה מכיוון שזאת הנקודה שבה
המערכת מתחילה לגזול מאיתנו בקנה מידה ענקי.
רוב המיסים שלנו לא מנוצלים בשביל בתי ספר, כבישים ושירותים ציבוריים,
אלא בשביל לשלם ריבית על איגרות-חוב שהבנק הפדרלי
רכש באמצעות צ'ק שנרשם לחובת חשבון שאין בו כלום.
הבנק הפדרלי מבצע הונאה.
אבל הנה אחד מהסודות הגדולים מכולם:
לפני הקמת הבנק הפדרלי לא היה שום צורך במס הכנסה.
הבנק הפדרלי הוקם ב-1913
ובאותה שנה תוקנה החוקה האמריקנית כדי לאפשר מס הכנסה.
אתם באמת חושבים שזה היה רק צירוף מקרים?
תשאלו את עצמכם כמה מס הכנסה שילמתם לאורך חייכם.
רובו הועבר בשקט אל הבעלים של המערכת.
כן, למערכת הזו יש בעלים
הזהות שלהם היא סוד אפילו יותר גדול, שנגיע אליו בקרוב.
אבל קודם אנחנו צריכים להבין את דברי ההבל של מה שידוע כ"תקרת חוב"
הכל מבוסס על פרדוקס ענק:
הייתה התחייבות לריבית על איגרת-החוב ההיא, והייתה התחייבות לריבית על כל אחת מההלוואות שהבנק נתן.
זה אומר שיש התחייבות לריבית על כל דולר שקיים.
תנו לי לשאול אתכם משהו: אם אתם לווים את הדולר הראשון יש מאין
וזהו הדולר היחיד שקיים בעולם
אבל אתם מתחייבים לשלם אותו חזרה ביחד עם דולר נוסף בריבית
מאיפה יהיה לכם את הדולר השני בשביל לשלם את הריבית?
התשובה היא, שאתם צריכים ללוות גם את הדולר הזה יש מאין ולהבטיח לשלם גם אותו בחזרה עם ריבית
אז עכשיו קיימים שני דולרים, אבל אתם חייבים ארבעה. וחוזר חלילה.
התוצאה היא שאף פעם אין מספיק כסף כדי לשלם את החוב.
תמיד יש במערכת יותר חוב - מאשר כסף בשביל לשלם את החוב.
לכן, כל המערכת היא בלתי אפשרית. היא מוגבלת.
היא תגיע אל סיומה מתישהו.
מה יקרה אם הממשלה תפסיק ללוות כסף על מנת לבצע הוצאות-גירעוניות?
האם התשלומים על איגרות-החוב האלו של האוצר יפסיקו?
מה יקרה אם הציבור יפסיק ללוות כסף ולהיכנס עמוק יותר לחוב?
האם התשלומים שלכם על הבית והרכב יפסיקו?
לא! יש התחייבות לתשלום חודשי
על הסכום העיקרי פלוס ריבית על כל דולר שקיים
והתשלומים האלו לא נפסקים.
אם אנחנו נפסיק ללוות - אז לא ייווצר כסף חדש כדי להחליף את הכסף שהשתמשנו בו כדי לשלם על התשלומים האלו.
בין אם אתם משלמים על הלוואה או משלמים מס כדי לשלם על איגרת-חוב
החלק של התשלום שמשמש כדי לשלם חזרה את הסכום העיקרי מעלים את החלק הזה של החוב.
אבל החוב גם מעלים את הכסף.
כסף וחוב הם כמו חומר ואנטי-חומר.
כשהם נפגשים הם משמידים אחד את השני.
מספיק שנשלם את הסכום העיקרי על כל ההלוואות ואיגרות-החוב שקיימות,
וכל מלאי הכסף פשוט ייעלם.
אז אם לא ניכנס בכל שנה יותר עמוק לחוב תראו מה קורה:
כל המערכת קורסת תחת הנטל של התשלומים האלו.
גם פוליטיקאים וגם אנשי תקשורת מדברים על לאזן את התקציב,
לשלם את החוב, ולחיות במסגרת האמצעים שלנו. הם לא מבינים שזה מביא לקריסה צמצומית.
בלתי אפשרי לעשות את זה תחת המערכת הכספית הנוכחית מבלי למוטט את כל הכלכלה.
זוהי הסיבה שכל דיון על "תקרת חוב" אינו רק מגוחך אלא גם הזוי.
המערכת דורשת רמות עולות וגדלות של חוב רק בשביל להמשיך לתפקד,
וזוהי הסיבה שהפוליטיקאים תמיד יידחו את ההתעסקות בנושא,
ויעלו את "תקרת החוב" שוב ושוב, עד שכל המערכת תקרוס בסופו של דבר תחת משקלה.
במילים אחרות, הם פשוט לא רוצים שהיא תקרוס במשמרת שלהם.
האבות המייסדים של ארה"ב הבינו את הסכנות שבבנקאות מרכזית, ונלחמו כדי לשחרר את עצמם בדיוק מזה.
מלחמת העצמאות של ארה"ב התחילה כמרד מיסים
אבל כיום אנחנו חייבים לשלם מס רק כדי שתהיה לנו מערכת כספית.
מיד לאחר שהם סבלו מאינפלציה הענקית של הדולר הקונטיננטלי
שהודפס בלי גבול על מנת לממן את מלחמת העצמאות,
הם הבינו את הסכנות של כסף שלא מייצג משאב אמיתי, ושל מערכות כספיות מבוססות חוב.
אז על מנת להגן על הדורות הבאים מגניבה ממוסדת
וממשלה חסרת שליטה, הם הוסיפו לחוקה האמריקנית שרק זהב וכסף יכולים לשמש ככסף,
מהסיבה הפשוטה שאי אפשר להדפיס אותם. המערכת הנוכחית שלנו היא לא רק מנוגדת לחוקה
אלא היא גם שוללת מאיתנו את החופש והשגשוג שאבותינו נלחמו ומתו למענם.
כולנו מרגישים ברגעים אלו את ההשפעות עקב ההתעלמות מהחוקה.
באמצעות דחיפה של עוד כסף לתוך המחזור הכלכלי
כוח הרכישה שלנו נחלש.
אינפלציה היא מס איטי, ערמומי ונסתר,
שהוא פשוט התוצאה של המערכת הכספית מבוססת החוב הזו.
המערכת הזו מחזקת ומועילה לאלו שמייצרים את הכסף ומקבלים אותו ראשונים,
מכיוון שהם זוכים להשתמש בו לפני שיש לזה השפעה על הכלכלה.
הם גוזלים מכם את כוח הרכישה ומעבירים אותו לבנקים ולממשלה
בכל שעה של כל יום, בגלל המערכת הכספית הכוזבת הזו.
וזה לא שהאנשים בצמרת לא יודעים את זה. אם לצטט את הבנק הפדרלי:
"הירידה בכוח הרכישה של אלו שאוחזים בכסף
עקב אינפלציה, מביאה רווחים לאלו שמנפקים את הכסף."
זוהי הונאה, זוהי תרמית פירמידה, זוהי תרמית פונזי, זהו עוקץ, וזהו שקר.
כל המערכת הכספית שלנו היא לא יותר מאשר גניבה שקיבלה תוקף חוקי.
אבל הנה תרגיל העוקץ הגדול מכולם: הבנק הפדרלי הוא לא פדרלי (ממשלתי) - יש לו בעלי-מניות.
אין סוכנות ממשלתית שיש לה בעלי-מניות.
מהו בעל-מניה?
מניה מייצגת אחוז מהבעלות על תאגיד, כך שבעלי-המניות הם הבעלים של התאגיד.
לכן, הבנק הפדרלי הוא גוף פרטי שיש לו בעלים.
ואתם יכולים לראות זאת במו עיניכם אם תיכנסו לאתר של הבנק הפדרלי
והוא יציין: "בעלי-המניות מקבלים רווחים שנתיים של 6%."
עכשיו, אנחנו יודעים שמניית הבנק הפדרלי הונפקה במקור
לבנקים הגדולים ביותר בארה"ב. אבל עקב מיזוגים ורכישות במהלך השנים
אי אפשר לדעת מיהם בעלי-במניות של הבנק הפדרלי.
זהו סוד ששמור מכל משמר. הניחוש שלי יהיה שהבעלים
הם הסוחרים העיקריים - הבנקים שזוכים לעשות רווח
באמצעות מכירת חלק מהגירעון הלאומי שלנו, איגרות-החוב האלו, לבנק הפדרלי
שקונה אותם בעזרת צ'ק ללא כיסוי! לאחר מכן, אנחנו משלמים מס על הסכום העיקרי
והריבית על איגרות-החוב האלו, כדי שהבנק הפדרלי יוכל לשלם לבנקים בונוס של 6%.
אל תדאגו אם אתם לא מצליחים לעכל את התרמית שבמערכת במבט ראשון.
מעט מאוד אנשים מצליחים. זה מסובך בכוונה.
הכלכלן ג'ון מיינרד קיינס כתב פעם:
"באופן זה יכולה הממשלה, בסודיות ומבלי שיבחינו בה
להחרים את הונם של האנשים, ואפילו אדם אחד ממיליון לא יבחין בגניבה."
אני מאמין שאם היא מוצגת כראוי כל אחד יכול להבין את המערכת הזו, בלי קשר לכמה שהיא מסובכת.
אז בואו נעשה סיכום ונפרק את זה לגורמים אפילו יותר
הדרך שבה המערכת עובדת היא כדלקמן:
שלב ראשון: הממשלה יוצרת שטרות-חוב מהודרים. איגרות-החוב האלו מגדילות את הגירעון הלאומי שלנו.
ומכריחות את הציבור לשלם אותו חזרה.
שלב שני: שטרות-חוב מחליפים ידיים על מנת לייצר כסף.
האוצר מוכר את איגרות-החוב לבנקים. לאחר מכן, הבנקים מסתובבים ומוכרים את הגירעון הלאומי שלנו
ברווח, לבנק הפדרלי, שהוא כנראה בבעלותם.
לאחר מכן, הבנק הפדרלי פותח את פנקס הצ'קים שלו שאין בחשבון שלו שום כסף
וקונה את איגרות-החוב האלו עם שטרות-חוב שהוא מכין
צ'קים, על חשבון שיש לו מאזן אפס.
לאחר מכן, הם נותנים את הצ'קים האלו לבנקים, וכסף פשוט נוצר יש מאין.
ואז כל התהליך חוזר על עצמו. זה גורם להצטברות של איגרות-חוב בבנק הפדרלי
ושל כסף באוצר - שהוא בעצם רק אספקה של מספרים.
לאחר מכן, האוצר מפקיד את המספרים האלו בענפי הממשלה השונים
ואנחנו מגיעים לשלב השלישי:
הממשלה מבזבזת את המספרים האלו על הבטחות, עבודות ציבוריות, פרוייקטים חברתיים ומלחמה.
לאחר מכן, עובדי הממשלה, הקבלנים והחיילים מפקידים את השכר שלהם בבנקים
ואנחנו מגיעים לשלב הרביעי: שבו הבנקים מכפילים את המספרים באמצעות
יצירת עוד איגרות-חוב, דרך הלוואה-ברזרבה-חלקית, שבה הם גונבים חלק מתוך הפקדונות של כולם ומלווים אותו.
הכסף הזה מופקד מחדש ואז חלק ממנו נגנב שוב,
והתהליך חוזר על עצמו שוב ושוב ומגדיל את מלאי הכסף בקצב הולך וגובר.
ואז אנחנו עובדים בשביל חלק מהמספרים האלו.
מה שמביא אותנו לשלב החמישי: שבו גובים מס על המספרים שלנו.
אנחנו משלמים מס לרשות המיסים, שלאחר מכן, מעבירה את המספרים שלנו אל האוצר כדי שהוא יוכל לשלם
את הסכום העיקרי פלוס הריבית על איגרות-חוב שנרכשו על ידי הבנק הפדרלי עם צ'ק ללא-כיסוי.
לאחר מכן אנחנו מגיעים לשלב השישי: "אשליית תקרת-החוב".
המערכת דורשת רמות עולות וגדלות של חוב, והיא תקרוס בסופו של דבר תחת משקלה,
מכיוון שפוליטיקאים תמיד דוחים את ההתעסקות בנושא. הם לא מעוניינים שהמערכת תקרוס במשמרת שלהם.
ולבסוף, השלב השביעי: הבעלים הסודיים לוקחים את הנתח שלהם.
הבנקים הגדולים בעולם הם הבעלים של הבנק הפדרלי.
בנקים אלו מרוויחים ממכירת הגירעון הלאומי שלנו לבנק הפדרלי,
הם מרוויחים כאשר הבנק הפדרלי משלם להם ריבית על הפיקדונות ששמורים אצלו
והבנק הפדרלי משלם להם בונוס של 6% על הבעלות שלהם על הבנק הפדרלי.
המערכת הזאת היא שטנית במהותה. היא מנתבת את ההון של הציבור העובד אל הממשלה והמגזר הבנקאי.
היא הסיבה לצמיחות ולהתרסקויות המלאכותיות של הכלכלה המודרנית,
והיא גורמת לפערי-הון עצומים בין העשירים לבין מעמד הפועלים.
והיא אפשרית רק בגלל שאנחנו כבר לא משתמשים בכסף אמיתי
אנחנו משתמשים בכסף-חליפי. אך גרוע מכל, זהו סוג של עבדות
Bond (איגרת-חוב) היא מילת השורש של Bondage (עבדות).
בכל פעם שהממשלה מנפיקה איגרת-חוב זוהי התחייבות לכך שנשלם מס בעתיד.
אף אחד לא שאל אתכם אם אתם רוצים לשלם מס היום על השגשוג שכולנו נהנינו ממנו במאה שחלפה.
אף אחד לא שואל את ילדינו אם הם רוצים לעבוד קשה בעתיד על מנת לשלם על השגשוג שאנחנו נהנים ממנו היום.
ג'ורג' וושינגטון כתב פעם לג'יימס מדיסון:
"לאף דור אין את הזכות לצבור חובות גדולים יותר
ממה שיכולים להיות מוחזרים במהלך חייו של אותו דור."
כשאנחנו גוזלים שגשוג מהעתיד כדי שנוכל לבזבז אותו בהווה
אנחנו משעבדים את עצמנו ואת הדורות הבאים.
עכשיו, כל זה נשמע רע מאוד, אבל קיימת תקווה גדולה
מכיוון שאתם הוא האיום הגדול ביותר למערכת הכספית הכוזבת הזו.
המערכת הזו תלויה בכך שהציבור לא ידע איך היא פועלת.
אנא שתפו את הידע הזה עם כל מי שאתם מכירים,
מכיוון שציבור בקי שמבין את המערכת לעומק יכול לבנות עתיד טוב יותר לדורות הבאים.
ועכשיו אני אשאיר אתכם עם הציטוט הבא אשר מיוחס למנהל בנק אנגליה לשעבר:
"המערכת הבנקאית המודרנית מייצרת כסף יש מאין.
התהליך הוא כנראה אחת מאחיזות העיניים הכי מדהימות שאי פעם הומצאו.
הבנקאות הומצאה בעוול, ונולדה בחטא.
כדור הארץ נמצא בבעלותם של בעלי-הבנקים.
אם תיקחו אותו מהם, אבל תשאירו להם את היכולת לייצר כסף ולשלוט באשראי,
הם יוכלו לייצר מספיק כסף בתנועת עט אחת כדי לקנות אותו בחזרה.
אך אם אתם מעוניינים להמשיך להיות עבדים של הבנקאים
ולשלם את העלויות של העבדות שלכם, תאפשרו להם להמשיך לייצר כסף ולשלוט באשראי."
זהו הבנק הפדרלי בוושינגטון די. סי. הוא נמצא ברחוב "החוקה".
וזה מגוחך באותה המידה כמו העובדה שהבנק הפדרלי בניו יורק נמצא ברחוב "החירות".
שניהם מנוגדים לחוקה, שניהם מגבילים את החירות שלנו,
והם לוקחים מההון שלנו בכל שניה ביום
ומעבירים אותו אל הבנק הפדרלי, אל הממשלה ואל המגזר הבנקאי.
עכשיו אתם חלק מהאחד-למיליון שמסוגלים להבחין בגניבת השגשוג שלכם
אז השאלה הגדולה היא: מה אתם יכולים לעשות בנושא?
1: צפו בסרטון הזה עד שתוכלו לתאר אותו
וללמד אחרים. אלו שמבינים את המערכת הזו
יכולים לעשות הכנות לקראת הקריסה הבלתי נמנעת שלה
ולהגן על עצמם. ההיסטוריה מראה שאלו שלא יעשו זאת כנראה ייעלמו.
2: שתפו את הסרטון הזה עם כולם. בעיקר עם אלו שחשובים לכם.
כל מה שנדרש זה לחיצת עכבר אחת או שתיים על מנת להציג את המסר הזה למיליונים.
פרסמו את הסרטון הזה בפייסבוק, בטוויטר, תשלחו אותו במייל ליקיריכם.
אנא שתפו אותו בכל מקום שתוכלו.
3: הצטרפו לדיון. המערכת הכספית העולמית הנוכחית מבוססת על תכנון בן 300 שנים
שנועד להעשיר מעט אנשים על חשבונם של רבים.
חייבת להיות דרך טובה יותר. באתר HiddenSecretsOfMoney.com
יצרנו פלטפורמה בקוד-פתוח למטרת התכנון והפיתוח של מערכת כספית עולמית חדשה.
אנחנו קוראים לכל כלכלן, לכל תלמיד, לכל מכללה,
לכל בר-דעת, ולכל אחד שאכפת לו, להצטרף לדיון.
אם נלמד ונלמד אחד את השני נוכל למנוע את אובדן החירויות העתידי שלנו
ואולי, רק אולי, נזכה בחלק מהן בחזרה.
[ממשיך בדקה 26]
[רון פול:] אני חושב שהפרק הרביעי שלך
הוא מאוד מועיל, מאוד עוזר. הוא הולך להציג את הרעיונות האלו להמון
אנשים, וכמו שאמרתי,
אנחנו צריכים לשנות את דעתם של אנשים, וככל שהם מבינים את זה יותר כך זה יותר טוב
ואני חושב שאנחנו בנקודה שבה יותר אנשים בשנים
האחרונות... ארבע או חמש שנים, חשבו על הבנק הפדרלי, מאשר שחשבו
ב-95 שנים שלפני כן.
אז אני חושב שהסברים ותרשימים שמסבירים את הנושא הם מועילים מאוד
כי אם להיות כנה הם לא הולכים ללמוד את זה בבית הספר היסודי,
הם לא הולכים ללמוד על זה בתיכון
הם לא הולכים ללמוד על זה במכללות, אלא אם מדובר במקרים נדירים, כדי להבין איך זה עובד.
[ג'ים ריצ'רדס:] אתה יודע, במשך שנים לפני שהתחלתי להתעניין
ובאמת ללמוד על זהב ועל חלק מהדברים שאני כותב ומדבר עליהם היום, הייתי
כלכלן כספי במשך עשורים. אתה יודע, בסרטון שלך אתה מדבר על הסוחרים העיקריים
הייתי יועץ ראשי וקצין אשראי ראשי לאחד מהסוחרים העיקריים במשך 10 שנים, אז
היה לי כסא פנימי לשוק האוצר, והייתה לי הזכות לעבוד עם כמה
סגני יושב-ראש לשעבר של חבר המנהלים של הבנק הפדרלי: מנואל ג'ונסון
ודיוויד מולינס, בשנות ה-80 וה-90, אז אני מכיר לעומק את
מה שאתה מדבר עליו, וחשבתי שזה היה
מדוייק להפליא, ברור כשמש,
לא הרגשתי שהתעכבת יותר מידי על נקודות מסויימות, זה היה כמו משהו מתוך
קורס בדוקטורט, מלבד העובדה שזה היה מאוד פשוט להבנה, אני חושב שזה נגיש.
אני חושב שאנחנו עדים למהפכה בתקשורת
במובן הבא, אתה יודע, כמו שציינת הבנק הפדרלי הוקם ב-1913
ובכן, ב-1913 לא היה אינטרנט, לא היה יוטיוב, לא טוויטר
לא היה אף אחד שיקום
ויתנגד לבנק הפדרלי או יחשוף אותו, או באמת ייכנס לדיון
שכל אמריקאי יוכל להבין.
זה לא נכון כיום, עם הרשתות החברתיות וכל השאר
אפשר להגיע אל מיליוני ועשרות מיליוני אנשים ולספר להם
מה קורה. אני חושב שעשית את זה.
עשית את זה בהצלחה, אני מברך על זה, אני חושב שזהו סרטון נפלא
אני מצפה לראות אותו שוב. אני יודע שמיליוני אנשים יהנו ממנו.
[סטיב פורבס:] ובכן, כמו שאנחנו יודעים הבנק הפדרלי מאמין שהוא יכול לייצר כסף יש מאין
בלי להבין שכסף אמור לייצג מוצרים ושירותים אמיתיים.
ומה שאנשים לא מבינים זה שכשהבנק הפדרלי עושה את זה
למעשה, כמו שקיינס אמר, זהו סוג של מיסוי,
זהו סוג של החרמה, ובגלל שאנשים לא רואים את זה
הפוליטיקאים מתחמקים מזה. אבל זה גם מערער את האמון הציבורי,
זה פשוט מכרסם בחברה.
הולך להיות לנו אי-סדר גדול בשנים הקרובות
אבל זה יהיה סוג של אי-סדר שמוביל לדברים חיוביים.
אז אל תתייאשו, צאו החוצה והילחמו מכיוון
שהדברים הולכים להשתנות. זאת הולכת להיות עמידתם האחרונה של אנשי הריכוזיות.
[מייק מאלוני:] תודה לך!
[ג'יימס אנדרסון:] פרק זה של "סודות הכסף" מאת מייק מאלוני
הובא לכם בחסות GoldSilver.com והמטבע החדש Silver Pegasus.
על מנת ללמוד איך להגן על המשפחה שלכם
ולהפוך את הסערות הכלכליות שיבואו להזדמנות, בקרו באתר GoldSilver.com