Forestil dig dette:
Det er mandag morgen,
du er på kontoret,
du gør dig klar til dagens arbejde,
og den her fyr, du på en måde genkender,
kommer ind på dit kontor
og stjæler din stol.
Siger ikke et ord -
ruller bare af sted med den.
Giver ingen information, hvorfor han tog lige din stol
ud af alle de andre stole.
Anerkender ikke, at du måske har brug for stolen
for at få lavet noget arbejde.
Du ville ikke finde dig i det!
Du ville følge efter ham til hans kontor,
og du ville sige: "Hvorfor min stol?"
Okay, så nu er det tirsdag morgen, og du sidder på kontoret,
og en mødeinvitation popper op i din kalender.
Det er fra den kvinde, du på en måde kender fra længere nede ad gangen,
og emnefeltet referer til et projekt, du har hørt en lille smule om.
Men der er ingen dagsorden.
Der er ingen information om hvorfor, du var inviteret til mødet.
Og alligevel accepterer du invitationen og tager til mødet.
Og når denne højst uproduktive session er ovre,
går du tilbage til dit skrivebord,
og du står ved det, og du siger:
"Jeg ville ønske, jeg kunne få de to timer tilbage,
ligesom jeg ville ønske, jeg fik min stol tilbage."
Hver dag tillader vi vores kolleger,
som ellers er rigtig venlige personer,
at stjæle fra os.
Jeg snakker om noget langt vigtigere end kontormøbler.
Jeg snakker om tid. Din tid.
Rent faktisk, tror jeg på,
at vi er midt i en global epidemi
af en frygtelig sygdom kendt som "MAS":
Mindless Accept Syndrome (Hjernedødt Accept Syndrom)
Det primære symptom af Mindless Accept Syndrome
er bare at acceptere en mødeinvitation øjeblikket det popper op i din kalender.
Den er en ufrivillig refleks - ding, klik - det er i din kalender.
"Må gå, er allerede sent for et møde."
Møder er vigtige, ikke sandt?
Og samarbejde er nøglen til succes i ethvert foretagende.
Og et veldrevet møde kan give positive, handlingsrettede resultater.
Men mellem globalisering
og vidtspredt IT,
har måden, vi arbejder på,
ændret sig drastisk over de sidste par år.
Og vi har det elendigt.
Vi har det ikke elendigt, fordi den anden fyr ikke kan holde et godt møde.
Det er på grund af MAS, vores Mindless Accept Syndrome,
som er et selvforskyldt sår.
Rent faktisk har jeg bevis til at bevise, at MAS er en global epidemi.
Lad mig fortælle jer hvorfor.
For et par år siden lagde jeg en video op på YouTube, og i den video fremførte jeg
ethvert forfærdeligt konference- opkald, du nogensinde har deltaget i.
Det fortsætter ca. 5 min.,
og det indeholder alle de ting, vi hader ved virkelig dårlige møder.
Der er ordstyreren, der ikke aner, hvordan man skal styre et møde.
Der er deltagerne, der ikke aner, hvorfor de er der.
Det hele kollapser,
Og alle forlader stedet arrigt.
Det er egentligt lidt morsomt.
Lad os tage et hurtigt kig.
(Video) Vores mål i dag er at komme til enighed om et meget vigtigt forslag.
Som en gruppe skal vi beslutte om —
bloop bloop —
Hej, hvem sluttede sig lige til?
Hej, det er Joe. Jeg arbejder hjemmefra i dag.
Hej Joe. Tak for at være med i dag. Godt,
jeg var ved at sige, at vi har mange med på opkaldet,
så lad os skippe navnerunden
og gå igang.
Vores mål i dag er at komme til enighed om et meget vigtigt forslag.
Som gruppe skal vi beslutte om —
bloop bloop —
Hej, hvem sluttede sig lige til?
Nej? Jeg syntes, jeg hørte et bip.
Lyder bekendt?
Ja, det lyder også bekendt for mig.
Et par uger efter, jeg lagde det online,
var der 500.000 folk fra snesevis af lande,
jeg mener snesevis af lande,
der så denne her video.
Og tre år efter får den stadig tusindvis af visninger hver måned.
Den er tæt på omkring en million lige nu.
Nogle af de største firmaer i verden,
firmaer man kender, men jeg ikke vil nævne,
har spurgt om tilladelse til at bruge videoen til deres optræning
for at lære deres nye ansatte, hvordan man ikke skal holde et møde i deres firma.
Og hvis tal —
en million visninger, og alle firmaerne —
ikke er nok bevis på at vi har et globalt problem med møder,
så er der mange, mange tusinde
kommentarer opslået online
efter videoen kom op.
Tusinder af folk skrev ting som:
"OMG, det var min dag i dag!"
"Det var min dag, hver dag!"
"Det her er mit liv."
En skrev:
"Det er sjovt, fordi det er sandt. Uhyggeligt og deprimerende sandt.
Det fik mig til at grine til jeg græd.
Og jeg græd. Og jeg græd noget mere."
Denne her stakkel sagde:
"Mit daglige liv indtil pension eller døden, suk."
Disse er virkelige citater, og det er virkeligt trist.
Et fælles tema for alle disse kommentarer online
er den fundamentale tro på, at vi er magtesløse
overfor at gøre andet end at gå til møder
og lide gennem disse dårligt organiserede møder
og leve for at møde den næste dag.
Men sandheden er, at vi slet ikke er magtesløse.
Faktisk er kuren for MAS lige her i vores egne hænder.
Den er lige ved vores fingerspidser.
Det er noget, jeg kalder: "¡No MAS!"
Som, hvis jeg kan huske mit gymnasiespansk,
betyder noget a la: "Så er det nok, få det til at stoppe!"
Her er hvordan No MAS fungerer. Det er meget simpelt.
Først og fremmest: Næste gang du modtager en mødeinvitation,
der ikke indeholder meget information overhovedet,
klik på "usikker"-knappen!
Det er okay; du må godt. Det er derfor, den er der.
Lige ved siden af "accepter".
Eller "måske"-knappen, eller hvad end der er der, så du ikke accepterer nu.
Få fat i personen, der inviterede dig til mødet
Sig, at du er begejstret for at støtte op om arbejdet,
spørg hvad målet med mødet er,
og sig, at du er interesseret i at lære, hvordan du kan hjælpe dem nå det mål.
Og hvis vi gør det ofte nok,
og vi gør det respektfuldt,
vil folk måske begynde at tænke lidt mere
over den måde de sammen- sætter mødeinvitationerne.
Og du kan træffe bedre beslutninger om at acceptere dem.
Folk vil måske begynde at tilsende dagsordener. Tænk engang!
Eller de vil måske droppe konference- opkaldene med 12 personer,
når det kunne have været gjort med en hurtig email i stedet.
Folk ville måske begynde at ændre deres adfærd, fordi du ændrede din.
Og de vil måske også give dig din stol tilbage.
No MAS!
Tak.