Puneţi-vă centurile,
plecăm pe Marte.
Nu doar câţiva astronauţi --
mii de persoane vor coloniza planeta Marte.
Şi vă spun că vor face asta curând.
Unii dintre voi veţi ajunge să lucraţi la proiecte pe Marte
şi vă garantez că unii din copiii voştri vor ajunge să trăiască acolo.
Poate sună absurd,
aşa că o să vă împărtăşesc cum şi când se va întâmpla asta.
Dar mai întâi vreau să discutăm întrebarea evidentă:
De ce ar trebui să facem asta?
Acum 12 ani,
am ţinut un discurs la TED despre 10 căi prin care lumea s-ar putea sfârşi brusc.
Suntem incredibil de vulnerabili la capriciile galaxiei noastre.
Un singur mare asteroid ar putea să ne distrugă pentru totdeauna.
Ca să supravieţuim, trebuie să căutăm dincolo de planeta noastră mamă.
Gândiţi-vă ce tragedie ar fi
dacă tot ce au realizat oamenii ar fi şters dintr-o dată.
Şi iată încă un motiv să mergem:
explorarea e în ADN-ul nostru.
Acum două milioane de ani oamenii apăreau în Africa
şi apoi încet, dar sigur, s-au răspândit pe întreaga planetă
căutând prin sălbăticia ce era dincolo de orizonturile lor.
Chestia asta e în noi.
Şi au prosperat făcând asta.
Unele din cele mai mari progrese ale civilizaţiei şi tehnologiei
au apărut pentru că am explorat.
Da, am putea face mult bine
cu banii necesari creării unei colonii înfloritoare pe Marte.
Şi da, toţi ar trebui să avem mult mai multă grijă de planeta noastră.
Şi da, mă tem că o putem scrânti pe Marte aşa cum am dat-o în bară pe Pământ.
Dar gândiţi-vă o clipă
ce aveam atunci când John F. Kennedy ne-a spus că vom duce un om pe Lună.
A făcut o întreagă generaţie să viseze.
Gândiţi-vă ce inspiraţi vom fi să vedem o asolizare pe Marte.
Poate atunci vom privi înapoi la Pământ
şi vom vedea că există doar un popor în loc de o mulţime
şi poate atunci vom privi spre Pământ,
în timp ce luptăm să supravieţuim pe Marte
şi vom realiza cât de preţioasă este planeta noastră natală.
Daţi-mi voie să vă prezint extraordinara aventură în care urmează să intrăm.
Dar mai întâi,
câteva lucruri fascinante despre destinaţia noastră.
Imaginea asta arată dimensiunea reală a lui Marte în comparaţie cu Pământul.
Marte nu e planeta noastră soră.
E mult mai mică decât jumătate din Pământ
şi cu toate că e mai mică,
suprafaţa pe care se poate sta pe Marte
e egală cu suprafaţa pe care putem sta pe Pământ,
pentru că Pământul e acoperit de apă în mare parte.
Atmosfera lui Marte e foarte subţire --
de 100 de ori mai subţire decât a Pământului --
şi nu e respirabilă, e 96% dioxid de carbon.
E chiar frig acolo.
Temperatura medie e de minus 63 grade Celsius,
dar temperatura variază destul de mult.
O zi pe Marte e cam la fel de lungă ca o zi pe Pământ,
plus cam 39 de minute.
Anotimpurile şi anii pe Marte sunt de două ori mai lungi decât pe Pământ.
Şi pentru cei care ar vrea să-şi pună nişte aripi într-o zi şi să zboare,
Marte are gravitaţia mult mai mică decât a Pământului
şi e genul de loc
unde poţi sări peste maşină în loc să o înconjori.
După cum puteţi vedea, Marte nu e chiar ca Pământul,
dar e clar al doilea cel mai locuibil loc din întregul sistem solar.
Iată problema.
Marte e la mare distanţă de noi,
de o mie de ori mai departe decât Luna.
Luna e la 384.400 de kilometri distanţă
şi le-au trebuit trei zile astronauţilor de pe Apollo ca să ajungă acolo.
Marte e la 402 milioane de kilometri
şi ne vor trebui opt luni ca să ajungem acolo --
240 de zile.
Şi asta numai dacă lansăm la o dată foarte precisă,
la o oră foarte precisă,
o dată la fiecare doi ani,
când Marte şi Pământul sunt aliniate exact aşa,
ca distanţa ce ar trebui parcursă de rachetă, să fie cea mai scurtă.
240 de zile înseamnă mult timp petrecut captiv într-o conservă cu colegii tăi.
Mai mult, istoricul încercărilor noastre de a ajunge pe Marte e jenant.
Noi, ruşii, europenii, japonezii,
chinezii şi indienii,
am trimis 44 de rachete acolo
şi marea majoritate a acestora ori au ratat ţinta ori s-au prăbuşit.
Doar vreo treime din misiunile către Marte au fost reuşite.
În momentul ăsta nici nu avem o rachetă destul de mare ca să ne ducă acolo.
Am avut odată racheta asta, Saturn V.
Câteva rachete Saturn V ne-ar fi dus acolo.
A fost cea mai magnifică maşinărie creată vreodată de oameni
și a fost racheta care ne-a dus pe Lună.
Dar ultima Saturn V a fost folosită în '73 ca să lanseze staţia spaţială Skylab
şi am decis să facem ceva numit navetă spațială,
în loc să continuăm cu Marte după ce am asolizat pe Lună.
Cea mai mare rachetă de acum
e doar jumătate din ce ne-ar trebui să ducem ceva pe Marte.
Aşa că nu va fi uşor să ajungem pe Marte
şi asta ridică o întrebare interesantă:
Cât de curând vor asoliza acolo primii oameni?
Unii experţi cred că dacă ajungem acolo până în 2050,
ar fi o mare realizare.
Zilele astea, NASA pare să spună că poate duce oameni pe Marte prin 2040.
Poate că pot.
Cred că ei pot duce oameni pe orbita lui Marte până în 2035.
Dar sincer,
nu cred că se vor deranja să trimită o rachetă pe Marte în 2035,
pentru că vom fi deja acolo.
Vom asoliza pe Marte în 2027.
Iar motivul este
că acest om e hotărât să facă asta.
Se numeşte Elon Musk, e CEO la Tesla Motors şi SpaceX.
Mi-a spus că vom asoliza pe Marte până în 2025,
dar Elon Musk e mai optimist decât mine --
iar distanţa e mare --
aş că-i mai las o marjă de doi ani.
Totuşi...
trebuie să te întrebi,
chiar poate tipul ăsta s-o facă până în 2025 sau 2027?
Hai să analizăm o decadă cu Elon Musk.
Unde eram acum 10 ani?
Ăsta e autoturismul electric Tesla.
În 2005, mulţi oameni din industria auto spuneau
că nu vom avea o maşină electrică decentă în următorii 50 de ani.
Şi ce s-a întâmplat?
Asta e racheta Falcon 9 a SpaceX,
ridicând şase tone de provizii către Staţia Spaţială Internaţională.
Acum 10 ani,
SpaceX nu lansase nimic, nu trimisese nicio rachetă nicăieri.
Cred că e un pariu destul de bun
ca persoana ce revoluţionează industria automobilistică
în mai puţin de 10 ani,
persoana care a creat o întreagă companie spaţială în mai puţin de 10 ani,
să ne ducă pe Marte până în 2027.
Trebuie să ştiţi asta:
guvernele şi roboţii nu mai conduc acest joc.
Companiile private fac saltul în spaţiu
şi vor fi bucuroase să vă ducă pe Marte.
Asta ridică o mare întrebare.
Chiar putem trăi acolo?
Poate că NASA nu va putea să ne ducă acolo până în 2040,
sau poate vom ajunge acolo mult înaintea lor,
dar NASA şi-a asumat o sarcină uriaşă analizând cum putem trăi pe Marte.
Hai să privim problema în felul următor.
Iată ce ne trebuie să trăim pe Pământ:
mâncare, apă, adăpost şi haine.
Şi iată ce de ce avem nevoie ca să trăim pe Marte:
toate cele de mai sus, plus oxigen.
Hai să analizăm întâi lucrul cel mai important.
Apa e leagănul vieţii
şi e prea grea ca să o ducem atât de departe, de pe Pământ pe Marte,
aşa că trebuie să găsim apă acolo dacă vrem să trăim pe Marte.
Marte pare uscată când o priveşti,
pare că toată planeta e un deşert.
Dar s-a dovedit că nu e.
Numai solul lui Marte conţine până la 60% apă.
Unii din sateliţii noştri care orbitează încă în jurul lui Marte, ne-au arătat --
asta e o fotografie reală --
că multe cratere de pe Marte au o pojghiţă de gheaţă în ele.
Nu e un loc rău să instalezi o colonie.
Aici e fotografia unei mici excavaţii făcute de Phoenix Lander în 2008,
care ne arată că exact sub suprafaţa solului e gheaţă --
Chestia aia albă e gheaţă.
În a doua fotografie,
care e făcută după patru zile,
puteţi vedea că o parte s-a evaporat.
Sateliţii ne mai spun
că sunt cantităţi uriaşe de apă subterană pe Marte,
precum şi gheţari.
De fapt, dacă s-ar topi numai apa îngheţată de la polii lui Marte,
cea mai mare parte a planetei ar fi sub 9 metri de apă
Deci e apă din belşug acolo,
dar cea mai mare parte e îngheţată sau subterană,
e nevoie de multă energie şi multă muncă ca să o obții.
Ăsta e un dispozitiv creat la Universitatea din Washington
în 1998.
E un dezumidificator simplu.
Şi s-a dovedit că atmosfera lui Marte are deseori o umiditate de 100%.
Deci acest aparat poate extrage toată apa de care ar avea nevoie oamenii
doar din atmosfera lui Marte.
Apoi trebuie să ne gândim ce vom respira.
Sincer, am fost chiar şocat
să aflu că NASA a rezolvat problema asta.
Acesta e un savant de la MIT numit Michael Hecht.
A creat această maşinărie, Moxie.
O ador.
E o celulă de combustibil inversată,
care aspiră atmosfera marţiană şi eliberează oxigen.
Vă reamintesc că CO2 --
dioxidul de carbon, care reprezintă 96% din atmosfera marţiană --
CO2 conţine 78% oxigen.
Următorul vehicul autonom pe care NASA îl va trimite pe Marte în 2020
va avea la bord un astfel de aparat
şi va putea produce destul oxigen
pentru a ţine în viaţă o persoană pe termen nelimitat.
Secretul este --
și aceasta e doar pentru testare --
secretul e că această chestie a fost proiectată chiar de la început
să poată funcţiona la dimensiuni de 100 de ori mai mari.
Următorul punct: ce vom mânca?
Vom folosi hidroponia ca să cultivăm mâncare,
dar nu vom putea cultiva
mai mult de 15 - 20% din hrana noastră acolo,
cel puţin nu înainte să avem apă lichidă la suprafaţa lui Marte
şi să avem probabilitatea şi posibilitatea să plantăm culturi.
Între timp,
majoritatea hranei va veni de pe Pământ,
şi va fi uscată.
Apoi, avem nevoie de adăpost.
La început putem folosi clădiri presurizate gonflabile
şi modulele de asolizare.
Dar astea sunt bune doar ziua.
Sunt prea multe radiaţii solare şi prea multe radiaţii cosmice.
Aşa că va trebui să mergem sub pământ.
S-a dovedit că solul marţian
e perfect, în general, pentru fabricarea cărămizilor.
NASA s-a gândit şi la asta.
Vor pune nişte polimeri în cărămizi,
le vor pune în cuptorul cu microunde,
şi apoi poţi construi clădiri cu pereţi groşi.
Sau putem alege să trăim în peşteri sau tuburi de lavă,
care sunt din abundenţă.
Ultimul punct, hainele.
Pe Pământ avem kilometri de atmosferă peste noi,
care creează mereu o presiune de 7 kg pe corpurile noastre
şi ne confruntăm tot timpul cu asta.
Pe Marte nu prea e presiune atmosferică.
Aşa că Dava Newman,
o cercetătoare de la MIT,
a creat acest costum spaţial mulat.
Ne va menţine întregi,
va bloca radiaţiile şi ne va ţine cald.
Hai să ne gândim puţin la asta.
Hrană, adăpost, haine, apă, oxigen...
putem face asta.
Chiar putem.
Dar încă e puţin complicat şi puţin cam dificil.
Asta conduce la următorul mare --
chiar mare pas --
în a avea o viaţă bună pe Marte.
E vorba de terraformarea planetei:
să o facem să semene mai mult cu Terra,
să reorganizăm o întreagă planetă.
Sună a lăudăroşenie,
dar adevărul este
că există tehnologia necesară pentru a face tot ce vă voi spune.
Mai întâi trebuie încălzită planeta.
Marte e incredibil de rece pentru că are atmosfera foarte subţire.
Răspunsul se găseşte aici, la polul sud şi la polul nord al lui Marte,
ambele fiind acoperite
cu o cantitate incredibilă de dioxid de carbon îngheţat --
gheaţă uscată.
Dacă o încălzim,
sublimă direct în atmosferă
şi îngroaşă atmosfera la fel cum face pe Terra.
După cum ştim,
CO2 e un gaz de seră foarte puternic.
Soluţia mea favorită pentru problema asta e să înălţăm o pânză solară uriaşă
şi să o orientăm --
funcţionează ca o oglindă --
şi să o orientăm întâi spre polul sud al lui Marte.
Pe măsură ce planeta se roteşte, va încălzi gheaţa uscată, sublimând-o
ducând-o în atmosferă.
Nu va dura prea mult
până temperatura lui Marte va începe să crească,
probabil mai puţin de 20 de ani.
Acum,
într-o zi perfectă la Ecuator,
în mijlocul verii marţiene,
temperaturile pot atinge 21 de grade Celsius,
dar apoi scad noaptea la -73 de grade.
(Râsete)
Scopul nostru e un efect de seră rapid:
o creştere suficientă a temperaturii ca să vedem multă din gheaţa lui Marte --
mai ales cea din sol -- topindu-se.
Apoi se va întâmpla ceva magic.
Pe măsură ce atmosfera se îngroaşă, totul se îmbunătăţeşte.
Creşte protecţia împotriva radiaţiilor,
atmosfera mai groasă ne încălzeşte, încălzeşte planeta mai mult
şi vom avea apă lichidă
iar asta permite cultivarea plantelor.
Apoi mai mulţi vapori de apă vor ajunge în atmosferă, crescând efectul de seră.
Va ploua şi va ninge pe Marte.
O atmosferă mai groasă va crea suficientă presiune
încât să putem renunţa la costumele spaţiale.
Avem nevoie doar de o presiune de 2,3 kg ca să supravieţuim.
Poate că Marte va fi făcută să semene cu British Columbia.
Încă vom rămâne cu complicata problemă
a creării unei atmosfere respirabile,
şi, sincer, e posibil să fie necesari 1.000 de ani pentru asta.
Dar oamenii sunt uimitor de deştepţi şi incredibil de adaptabili.
Nu putem şti de ce vor fi în stare tehnologiile noastre viitoare
sau ce vom putea face cu corpurile noastre.
Acum în biologie,
suntem aproape de a ne putea controla propria genetică,
ceea ce fac genele în trupurile noastre
şi cu siguranţă,
evoluţia noastră, în cele din urmă.
Am putea ajunge să avem o specie de fiinţe umane pe Terra
ce e uşor diferită de speciile de fiinţe umane de pe Marte.
Dar ce ai face acolo? Cum ai trăi?
Va fi la fel ca pe Pământ.
Unul va deschide un restaurant,
unul va construi o turnătorie de fier.
Unul va face filme documentare despre Marte
şi le va vinde pe Pământ.
Vreun idiot va lansa un reality show.
(Râsete)
Vor fi companii IT,
vor fi hoteluri, vor fi baruri.
Un lucru e sigur:
va fi cel mai cutremurător eveniment al vieţilor noastre
şi cred că va fi cel mai însufleţitor.
Întrebaţi o fetiţă de 10 ani dacă vrea să meargă pe Marte.
Copiii care sunt acum în şcoala primară vor putea alege să trăiască acolo.
Vă amintiţi când am trimis oameni pe Lună?
Atunci oamenii s-au uitat unul la altul şi au spus:
„Dacă putem face asta, putem face orice.”
Ce vor crede atunci când vom crea o colonie pe Marte?
Cel mai important,
vom deveni o specie spaţială.
Asta înseamnă că oamenii vor supravieţui indiferent ce se va întâmpla cu Pământul.
Nu vom fi niciodată ultimii din specia noastră.
Mulţumesc.
(Aplauze)