Tradicionalni recepti za razvoj Afrike ne uspijevaju baš najbolje.
Nakon jednog biliona dolara koji su u posljednjih 60 godina dodijeljeni Africi
kao pomoć u njenom razvoju,
realni dohodak po glavi stanovnika danas je niži nego 1970-e.
Pomoć nije bila od velike koristi.
Kao odgovor na to,
institucije Breton Vudsa - Međunarodni monetarni fond i Svjetska banka,
zauzimali su se za slobodnu trgovinu, a ne za pomoć,
uprkos tome što istorijski podaci ne daju puno opipljivih dokaza
da slobodna trgovina vodi do rasta ekonomije.
Taj novi prepisani ,,lijek" je mikrokredit.
Čini se da smo čvrsto vezani za ovu romantičarsku ideju
da je svaki siromašni stanovnik Afrike preduzetnik.
(Smijeh)
Ipak, moj rad i putovanje kroz preko 40 afričkih zemalja
naučili su me da većina ljudi, u stvari, želi posao.
Moje rješenje: zaboravimo male preduzednike.
Hajde da ulažemo u izgradnju pan-afričkih velikana,
kao što je uradio sudanski biznismen Mo Ibrahim.
On je uložio u Afriku tako što je '98. osnovao Celtel International,
i izgradio ga u provajdera mobilne telefonije
sa 24 miliona pretplatnika u 14 afričkih zemalja do 2004. godine.
Moguće da je Moov model bolji od modela po kojem je običan čovjek preduzetnik,
a koji sprječava efektne načine širenja i razmjene znanja.
Mi u Africi možda nismo u fazi u kojoj
se do razvoja dolazi konkurencijom među glumcima i manjim preduzećima.
Razmotrite ove dvije mogućnosti.
Prva: Pozajmite po 200 dolara svakom od 500 uzgajivača banana,
što će im omogućiti da osuše višak voća,
i donijeti 15% više prihoda na lokalnom tržištu.
I druga mogućnost: Date 100000 dolara jednom, razumnom preduzetniku,
čime ćete mu pomoći da osnuje fabriku koja će obezbijediti 40% dodatnog prihoda
svakom od 500 uzgajivača, i otvoriti novih 50 radnih mjesta.
Mi smo se odlučili za ovaj drugi scenario,
i podržali 26-ogodišnjeg preduzetnika iz Kenije - Erika Mutomija,
u ideji da otvori Stavi, fabriku za agro-preradu,
koja bi proizvodila brašno na bazi banana, bez glutena, i hranu za bebe.
Stavi se oslanja na ekonomiju obima
i koristi savremene proizvodne procese kako bi donio profit ne samo vlasnicima,
nego i radnicima, koji imaju udio u poslovanju.
Naš san je da pomognemo Eriku Mutomiju da postane novi Mo Ibrahim,
a to zahtjeva vještinu, finansiranje, lokalna i globalna partnerstva,
i ogromnu istrajnost.
Ali, zašto pan-afrički?
Borba za Afriku na Berlinskoj konferenciji 1884. godine --
na kojoj se, iskreno, mi Afrikanci nijesmo pitali ništa --
(Smijeh) (Aplauz) --
rezultirala je ogromnim rascjepkivanjem
i mnogo suverenih država sa malim brojem stanovnika:
Liberija, 4 miliona; Obala Slonovače, 500000.
Pan-Afrika ima milijardu stanovnika,
smještenih u 55 zemalja sa trgovinskim barijerama i drugim preprekama.,
ali su naši preci trgovali po čitavom kontinentu
prije nego što su nas Evropljani ograničili.
Mogućnosti u pan-Africi nadmašuju sve izazove,
i zbog toga proširujemo mrežu marketa Stavi iz Kenije
u Alžir, Nigeriju, Ganu, i svuda đe će ljudi kupovati našu hranu.
Nadamo se da ćemo riješiti problem sigurnosti hrane, osposobiti farmere,
otvoriti radna mjesta, pomoći razvoj ekonomije,
i da ćemo se usput i obogatiti.
Iako ovo nije najprivlačniji način,
i možda ne daje isti osjećaj zadovoljstva
kao kad date ženi 100 dolara da kupi kozu preko interneta,
možda podrška manjem broju preduzetnika, preduzetnika sa snažnijim uticajem,
da izgrade ogromna preduzeća na čitavom prostoru pan-Afrike,
može da pomogne da se promijeni ovo.
Politička sloboda za koju su se borili naši preci
je beznačajna u odsustvu ekonomske slobode.
Nadamo se da ćemo pomoći ovu borbu za ekonomsku slobodu
tako što ćemo graditi preduzeća svjetske klase,
tako što ćemo kreirati domaće bogatstvo,
obezbjeđivati poslove koje tako očajnički trebamo,
i, nadamo se, pomoći da se sve ovo ostvari.
Afrika će ustati.
Hvala vam.
(Aplauz)
Tom Rajli: Dakle, Sangu, ovo je snažna retorika, naravno.
Pravite veliku razliku između mikrokredita i redovnih ulaganja,
tj. rastućih redovnih ulaganja.
Mislite li da uopšte postoji uloga za mikrokredite?
Sangu Dele: Mislim da postoji.
Mikrokrediti su bili sjajan, inovativan način
da se finansijski pristup proširi i na dno piramide.
Ali za probleme sa kojima se suočavamo u Africi,
kada gledamo Maršalov plan
za obnovu ratom razorene Evrope,
vidimo da nije bio pun donacija ovaca.
Treba nam više od mikrokredita.
Potrebno nam je više od davanja 200 dolara.
Treba nam da gradimo velika preduzeća, potrebni su nam poslovi.
Tom Rajli: U redu. Hvala Vam puno.
(Aplauz)