Tradicionalne preporuke za razvoj u Africi ne funkcionišu baš najbolje.
Nakon jedne milijarde dolara u pomoći afričkom razvoju
u poslednjih 60 godina
prihod po glavi stanovnika danas je niži nego što je bio 70-ih godina.
Pomoć se nije baš pokazala.
Kao odgovor na to,
Breton Vuds institucije - MMF i Svetska banka -
tražile su slobodno tržište a ne pomoć,
a istorijski primeri pokazuju malo empirijskih dokaza
da slobodno tržište vodi do ekonomskog rasta.
Novi preporučeni pristup je mikrokreditiranje.
Izgleda da smo zatočeni u ovoj romantizovanoj ideji
da je svaki siromašni ratar u Africi preduzetnik.
(Smeh)
Moj posao i putovanje u preko više od 40 država širom Afrike
naučilo me je da većina ljudi želi poslove.
Moje rešenje je: zaboravite mikropreduzetništvo.
Hajde da investiramo u građenje panafričkih gorostasa
poput sudanskog biznismena Mo Ibrahima.
Mo je uložio opozicioni ulog na Afriku kada je 1998. osnovao Celtel Internešnal
i pretvorio ga u moblinog operatera
sa 24 miliona pratilaca širom 14 afričkih zemalja do 2004. godine.
Moov model bi bio bolji od običnog preduzetničkog modela
koji sprečava efektne načine raspodele i deljenja znanja.
Možda trenutno nismo u tom stadijumu u Africi
gde mnogi učesnici i mali preduzetnici dovode do razvoja kroz konkurenciju.
Uzmimo ova dva alternativna scenarija.
Jedan: pozajmite 200 dolara svakom od 500 farmera banana
omogućavajući im da suše višak svojih banana
i steknu 15 procenata više prihoda na lokalnom tržištu.
Ili drugi: Date 100 000 dolara jednom bistrom preduzetniku
i pomognete mu da pokrene fabriku koja ostvaruje 40 posto dodatnih prihoda
svim 500 farmerima banana i stvara 50 dodatnih poslova.
Investirali smo u drugi scenario,
i podržali 26-godišnjeg kenijskog preduzetnika Erika Mutomija
da postavi fabriku za obradu po imenu Stavi
koja proizvodi neglutensku hranu, brašno na bazi banane i hranu za bebe.
Stavi koristi ekonomiju reda veličine
kao i moderne zanatske procese za stvaranje vrednosti ne samo za vlasnike
već i za radnike koji imaju udeo u poslu.
Naš san je da Eriku Mutomiju pokušamo da pomognemo da postane Mo Ibrahim,
što zahteva veštine, finansiranje, lokalna i globalna partnerstva,
i neviđenu istrajnost.
Ali zašto panafrički?
Grabljenje za Afrikom tokom Berlinske konferencije 1884. godine,
gde, iskreno nas Afrikance i nisu baš konsultovali -
(Smeh) (Aplauz)
za posledicu imalo je masivne podele
i mnoge suverene države sa malim populacijama:
Liberija, 4 miliona; Kejp Verde, 500 000.
Panafrika vam daje jednu milijardu ljudi,
širom 55 zemalja sa tržišnim barijerama i drugim preprekama,
ali naš prethodinici su trgovali širom kontinenta
pre nego što su Evropljani iscrtali granice.
Panafričke mogućnosti veće su od izazova,
zato širimo tržišta za Stavi, od Kenije do Alžira
Nigerije, Gane i svuda gde žele da kupe našu hranu.
Nadamo se da ćemo rešiti nestašicu hrane, podstaknuti farmere, stvoriti poslove,
razviti lokalnu ekonomiju, i nadamo se da ćemo postati bogati u procesu.
Iako ovo nije najatraktivniji pristup,
i verovatno ne postiže isti osećaj
kao davanje ženi 100 dolara da kupi kozu na sajtu kiva.org,
možda podržavanje nekoliko visokouticajnih preduzetnika
kako bi stvorili brojne poslove koji bi uvećali pan-Afriku,
možda ovo može da donese promenu.
Politička sloboda za koju su se naši preci borili
besmislena je bez ekonomske slobode.
Nadamo se da ćemo pomoći ovoj borbi za ekonomsku slobodu
građenjem poslova svetske klase,
stvaranjem domorodačkog bogatstva,
stvaranjem poslova koji su nam očajnički neophodni,
i verovatno pomaganjem da se postigne ovo.
Afrika će se uzdići.
Hvala vam.
(Aplauz)
Tom Rili: Sangu, ovo je naravno, jaka retorika.
Pravite 100-procentni kontrast između mikrokredita
i regularne rastuće investicije.
Da li mislite da uopšte postoji uloga za mikrokredit?
Sangu Dele: Mislim da postoji.
Mikrokredit je bio sjajan, inovativni način
za širenje finansijskog pristupa do dna piramide.
Ali za probleme sa kojima se suočavamo u Africi,
kada tražimo Maršalov plan
za revitalizaciju Evrope uništene ratom,
on nije bio pun donacija ovcama.
Treba nam više od običnog mikrokredita.
Treba nam više od pukog davanja 200 dolara.
Treba da napravimo velike poslove i trebaju nam poslovi.
TR: Sjajno. Hvala vam mnogo.
(Aplauz)