Stai pregătit pe linia porții
și deodată simți o mâncărime intensă la ceafă.
Cu toții am trăit frustrarea unei mâncărimi supărătoare,
dar te-ai gândit vreodată de ce avem mâncărimi?
O persoană are zeci de mâncărimi diferite în fiecare zi.
Pot fi declanșate de tot felul de lucruri,
incluzând reacții alergice,
piele uscată
și chiar câteva boli.
Apoi sunt cele misterioase care apar de nicăieri,
sau doar vorbind despre mâncărimi.
Te scarpini în cap chiar acum, nu-i așa?
Să luăm una din cele mai comune cauze: mușcăturile de insecte.
Când te mușcă un țânțar,
eliberează un compus în corpul tău numit anticoagulant,
ce previne sângele să se coaguleze.
Compusul, la care suntem puțin alergici,
declanșează eliberarea histaminei,
o substanță chimică ce face glandele capilare să se umfle.
Asta sporește fluxul sângelui
ceea ce accelerează răspunsul sistemului imunitar
către presupusa amenințare.
Asta explică umflătura,
și e același motiv pentru care polenul îți poate face ochii să se umfle.
Histamina activează și nervii implicați în mâncărimi,
de aceea mușcăturile de insecte declanșează scărpinatul.
Dar senzația de mâncărime nu e înțeleasă în totalitate.
De fapt, cam tot ceea ce știm
vine din studiul pe mâncărimi la șoareci.
Cercetătorii au descoperit că semnalele de mâncărime din piele
sunt transmise printr-o sub-clasă de nervi asociați cu durerea.
Acești nervi produc o moleculă numită peptidul natriuretic B
care declanșează un semnal transmis pe măduva spinării până la creier
unde creează senzația de mâncărime.
Când ne scărpinăm, acțiunea unghiilor pe piele
produce un semnal slab de durere care înlocuiește senzația de mâncărime.
E ca o diversiune ce dă senzația de ușurare.
Dar există vreun scop evoluționist pentru mâncărime,
sau e aici doar să ne enerveze?
Teoria de bază e că pielea a evoluat să fie foarte sensibilă la atingere
ca noi să fim echipați pentru a face față riscurilor din exterior.
Gândește-te:
răspunsul automat de scărpinare ar desprinde orice amenințare
care se perindă pe pielea noastră,
precum o înțepătură,
o insectă,
sau ramurile unei plante otrăvitoare.
Asta ar explica de ce nu simțim mâncărimi în interiorul corpului,
precum în intestin,
care e ferit de amenințările din exterior,
deși imaginează-ți cât de îngrozitor ar fi.
Pentru unii oameni, erori în sistemul responsabil de asta
pot cauza mâncărimi excesive care le dăunează sănătății.
Un exemplu extrem e o condiție psihologică numită parazitoză iluzorie,
în care oamenii cred că corpul le este infestat de paraziți
ce mișună pe piele și sub piele,
făcându-i să aibă mâncărimi încontinuu.
Un alt fenomen numit mâncărime fantomă
poate surveni la pacienții cu amputații.
Dat fiind că trauma le-a deteriorat sever sistemul nervos,
semnalul normal al nervilor e derutat
și creează senzații în membre care nu mai sunt acolo.
Doctorii găsesc acum modalități de tratare a acestor anomalii.
La cei cu amputații sunt folosite oglinzi pentru a reflecta membrul rămas,
pe care pacientul îl scarpină.
Asta creează o iluzie care păcălește creierul
să creadă că mâncărimea imaginară a fost satisfăcută.
Destul de ciudat, dar chiar funcționează.
Cercetătorii caută și genele responsabile pentru mâncărimi
și dezvoltă tratamente pentru a bloca căile unei mâncărimi
în cazuri extreme.
Dacă te simți ca în iad când ai o mâncărime pe care nu o poți scărpina,
Dante e de acord.
Poetul italian a scris despre o secțiune a iadului
unde oamenii erau pedepsiți fiind lăsați să aibă mâncărimi pentru eternitate.