המוח האנושי,
פני השטח הגבשושיים שלו חצויים בבירור לצד שמאלי וימני.
המבנה הזה נתן השראה לאחד הרעיונות הכי רווחים בנוגע למוח,
שהצד השמאלי שולט בהיגיון,
והימני ביצירתיות.
אך זה מיתוס שלא נתמך על ידי עדויות מדעיות.
אז איך הרעיון השגוי הזה הופיע,
ומה לא נכון בו?
זה נכון שלמוח יש צד שמאלי וימני,
זה הכי בולט בשכבה החיצונית, או הקורטקס.
אזורים פנימיים, כמו הסטריאטום,
היפותלמוס,
תלמוס,
וגזע המוח
נראים כעשויים מרקמה רציפה,
אבל למעשה, גם הן מאורגנות מצד ימני ושמאלי.
הצדדים השמאליים והימניים של המוח באמת שולטים בפעולות שונות בגוף,
כמו התנועה והראיה.
הצד השמאלי של המוח שולט בתנועה של הזרוע והרגל הימניות ולהיפך.
מערכת הראיה אפילו יותר מורכבת.
לכל עין יש שדה ראיה שמאלי וימני.
שני שדות הראיה השמאליים שלנו נשלחים לצד הימני של המוח,
ושני שדות הראיה הימניים נשלחים לצד השמאלי.
אז המוח משתמש בשני הצדדים כדי ליצור תמונה מלאה של העולם.
מדענים לא יודעים בבטחה למה יש לנו את ההצלבה הזו.
תיאוריה אחת היא שההצלבה התחילה מעט אחרי שהחיות פיתחו מערכת עצבים מורכבת יותר,
משום שהיא נתנה יתרון הישרדותי לרפלקסים מהירים יותר.
אם חיה רואה טורף מגיע מצד שמאל,
דרך הבריחה הטובה ביותר היא לימין.
אז אנחנו יכולים להגיד שמערכות שליטה בראיה ובתנועה הן שתי מערכות
שמסתמכות על מבנה השמאל-ימין,
אבל בעיות עולות כשאנחנו מרחיבים את הרעיון הזה להיגיון ויצירתיות.
הרעיון המוטעה הזה התחיל באמצע המאה ה-19,
כששני נוירולוגים, ברוקה ווורניקה,
בחנו חולים עם בעיות תקשורת שנגרמו מפציעות.
החוקרים גילו נזק לאונות הרקתיות השמאליות של החולים,
אז הם הציעו שהשפה נשלטת על ידי הצד השמאלי של המוח.
זה עורר את דמיון הציבור.
הסופר רוברט לואיס סטיבנסון
הציג אז את הרעיון של המיספירה שמאלית לוגית,
שמתחרה עם המיספירה ימנית רגשית,
שמייוצגת על ידי הדמויות ד"ר ג'קיל ומר הייד.
אבל הרעיון הזה לא החזיק כשרופאים ומדענים
בחנו חולים שהיתה חסרה להם המיספירה,
או שהיו להם שתי המיספירות מופרדות.
החולים האלה הראו טווח שלם של התנהגויות,
גם לוגיות וגם יצירתיות.
מחקרים מאוחרים יותר הראו שצד אחד של המוח פעיל יותר מהאחר
בכמה פעולות.
שפה ממוקמת יותר בשמאל
וקשב בימין.
אז צד אחד של המוח אולי יעשה יותר עבודה,
אבל זה משתנה לפי מערכת ולא לפי אדם.
אין שום עדות שמצביעה על כך
שלאנשים יש צדדים יותר דומיננטיים במוח,
או כדי לתמוך ברעיון של הפיצול בין ימין לשמאל
בין הלוגי ליצירתי.
כמה אנשים אולי מאוד לוגיים או יצירתיים,
אבל אין לזה קשר לצידי המוח שלהם.
אפילו הרעיון שלוגיקה ויצירתיות מנוגדים אחד לשני,
לא מחזיק מעמד.
פתרון בעיות מתמטיות מורכבות דורשת יצירתיות
ולהרבה יצירות אמנות יש תשתית לוגיו מורכבת.
כמעט כל הישג יצירתי ולוגי
נושא את האות של המוח השלם שפועל כאחד.