Žmogaus balsas –
tai instrumentas, kuriuo visi grojame.
Ko gero tai galingiausias garsas pasaulyje.
Jis gali pradėti karą
arba ištarti „aš tave myliu“.
Daugumai žmonių yra nutikę,
kad, kai jie kalba, žmonės jų nesiklauso.
Kodėl taip nutinka?
Kaip išmokti kalbėti taip galingai,
kad galėtume pakeisti pasaulį?
Ką aš norėčiau pasiūlyti, tai
įpročiai, kurių reiktų atsikratyti.
Surinkau ir norėčiau pateikti
septynias kalbėjimo nuodėmes.
Tai nėra labai išsamus sąrašas,
bet šie septyni įpročiai
yra labai paplitę tarp mūsų.
Pirmasis – paskalos,
apkalbėjimas žmogaus, kurio nėra šalia.
Nelabai geras įprotis, ir puikiai suprantame,
jog už 5 min. tas žmogus
jau apkalbės mus.
Antrasis įprotis – vertinimas.
Žinome žmones, kuriems tai patinka
ir labai sunku ko nors klausytis,
jei žinai, kad pats esi vertinamas
ir kartu nuvertinamas.
Trečias – negatyvumas.
Jums gali taip atsitikti.
Mano senyvo amžiaus mama,
tapo labai negatyvi, buvo sunku jos klausytis.
Prisimenu, vieną dieną pasakiau jai:
Šiandien spalio 1 d.
Ji atsakė, žinau, ar gi tai nebaisu?
(Juokiasi.)
Sunku klausytis, kai kažkas nusiteikęs taip negatyviai.
O kita negatyvumo forma – skundimasis.
Tai yra nacionalinis anglų sugebėjimas.
Tai nacionalinis sportas. Skundžiamės oru,
skundžiamės sportu, politika, skundžiamės viskuo.
Bet iš tikro skundimasis yra kančia.
Tai nėra gėrio ir šviesios skleidimas pasauliui.
Atsiprašymai. Visi esame šį vyruką sutikę.
Galbūt visi esame juo buvę.
Būna žmonės kaltintojai.
Jie savęs nekaltina, neprisiima atsakomybės
už savo veiksmus,
jų yra sunku klausytis.
Priešpaskutinis, šeštas iš septynių,
pagražinimas, perdėjimas.
Kartais tai netgi žemina mūsų kalbą.
Tarkim, kai matau ką nors
išties stulbinančio,
kaip tai galiu pavadinti?
(Juokas.)
Ir, žinoma šis perdėjimas tampa melu,
o mes nenorim klausytis
žmonių, kurie meluoja.
Ir galų gale – dogmatizmas,
painiava tarp faktų ir nuomonės.
Kai šie du dalykai yra sujungti,
tarsi eini prieš vėją.
Tau kalba apie ką nors lyg tai būtų tiesa.
Tikrai sunku to klausytis.
Taigi štai septynios mirtinos kalbėjimo nuodėmės.
Šių dalykų mums reikėtų vengti.
Bet ar yra pozityvių dalykų?
Taip, yra.
Norėčiau jums pasakyti, kad yra keturi
tikrai galingi, pamatiniai dalykai,
kuriais galime remtis, kad mūsų kalba
būtų galinga ir keistų pasaulį.
Tai netgi galima pasakyti paraidžiui.
Žodis kruša – angliškai HAIL.
Nekalbu apie tai, kas krenta iš dangaus
ir atsidaužia jums į galvą.
Kalbu apie apibrėžimą,
priimti su entuziazmu,
taip gali nutikti su mūsų žodžiais,
jei laikysimės tų keturių dalykų.
Taigi, apie ką aš kalbu?
Atspėkite.
Anglų k. H – „honesty“ – sąžiningumas,
sakyti tiesą, kalbėti tiesiai šviesiai.
A – „authenticity“ – tikrumas.
Tiesiog buvimas savimi.
Kaip mano draugas pasakė,
tai yra laikymasis savo tiesos,
manau, tai yra puiku.
I – „integrity“ – vientisumas,
atsakomybė už savo žodžius
ir neišduoti žmonių pasitikėjimo.
L – „love“ – meilė.
Nekalbu apie romantišką meilę.
Kalbu apie norėjimą gero kitiems.
Pirmiausia, būti absoliučiai sąžiningu
gali būti pavojinga.
Tarkim, brangioji, šįryt atrodai baisiai.
Gal tai nėra būtina.
Sąžinė su meile sudaro puikų derinį.
Bet, jeigu tikrai linki kam nors gera,
tuo pat metu sunku kitą žmogų teisti.
Nemanau, kad šie du dalykai gali
būti kartu tuo pačiu metu.
Taigi „HAIL“.
Dabar tai, ką jūs sakote,
kaip sena daina, yra tai, ką tu sakai
ir kaip tu tai pasakai.
Turite puikių įrankių komplektą.
Šie įrankiai yra neįtikėtini.
Ir šią dėžę atvėrė tik nedidelė dalis žmonių.
Norėčiau atlikti nedidelį tyrimą
su jumis ir parodyti keletą įrankių,
gal norėsite jais pasinaudoti,
ir tai patobulins jūsų kalbėjimo įtaką.
Pavyzdžiui, registras.
Falcetas nėra labai naudingas,
bet tai taip pat tarpinis registras.
Labai nesigilinsiu į tai,
čia sėdi turbūt balso treneriai.
Mes galime kontroliuoti savo balsą.
Jeigu aš kalbėsiu „per nosį“, išgirsite skirtumą.
Kalbėjimas „per gerklę“,
tai yra tas balsas, kuriuo mes visi kalbame.
Jeigu norite kalbėti solidžiau,
balsas turi eiti iš krūtinės.
Girdite skirtumą?
Mes balsuojame už politikus, kurie kalba žemesniu balsu,
mums tai asocijuojasi su galia
ir su valdžia.
Kalbėjome apie registrą.
Dar turime balso tembrą.
Tai yra balso savitumas.
Tyrimai rodo, jog labiau mėgstame balsą,
kuris yra sodrus, švelnus šiltas, kaip karštas šokoladas.
Jeigu jūsų balsas ne toks, tai ne pasaulio pabaiga,
nes jūs galite to išmokti.
Susirasti balso trenerį.
Bet galite padaryti keletą dalykų
su kvėpavimu, laikysena ir pratimais,
siekiant pagerinti balso tembrą.
Intonacija. Mėgstu intonaciją.
Tai tarsi dainavimas, metakalba,
tai naudojame tam, kad sustiprintume prasmę.
Tai pagrindas pokalbio prasmei paryškinti.
Žmonių, kurie kalba be emocijų,
yra sunku klausytis,
nes jie kalba be intonacijos.
Štai iš kur kilęs žodis – monotoniškas
arba monotoniška, monotonija.
Dar yra pasikartojanti intonacija,
kai sakinys pasibaigia tarytum klausimas,
kai tai nėra klausimas, o būsena.
(Juokas.)
Jeigu jūs tai nuolat kartosite,
tai neleidžia jums kalbėti
su įprasta intonacija.
Tai yra gėdinga.
Taigi pabandykime pakeisti šį įprotį.
Greitis. Galiu būti labai susijaudinęs
sakydamas kažką labai greitai,
arba galiu kalbėti lėtai norėdamas akcentuoti,
ir sakinio pabaigoje mūsų gera draugė –
tyla.
Truputis tylos nepakenks
kalbant, ar ne?
Tyla geriau nei kažkoks mykimas mm, aaa.
Tai gali būti išraiškinga.
Kalbos tonas yra susijęs su greičiu tam.
kad išreikštume susijaudinimą, bet tą gali ir tonas.
Kur tu padėjai mano raktus?
Šiek tiek skirtinga prasmė
abiejuose pasakymuose.
Ir paskutinis – garsas.
Kalbant garsiai galiu būti labai susijaudinęs.
Atsiprašau, jei ką nors išgąsdinau.
Arba noriu atkreipti dėmesį
kalbant labai tyliai.
Kai kurie žmonės transliuoja nuolat.
Bandykite to nedaryti.
Tai vadinama „sodcasting“.
Versti aplinkinius žmones klausytis
nerūpestingai ir neatsakingai. Negražu.
Žinoma, visa tai naudinga ir svarbu,
kai jūs turite tikrai kažką svarbaus daryti.
Tarkim, stovite ant scenos
ir kalbate žmonėms.
Galbūt peršatės,
prašote algos padidinimo, sakote kalbą per vestuves.
Kokia svarbi situacija bebūtų,
jūs privalote naudotis šiais įrankiais
ir savo vidiniu varikliu,
beje, nėra variklio, kuris dirbtų be apšilimo.
Sušildykime savo balsą.
Leiskite jums parodyti, kaip tą daryti.
Gal norėtumėte dabar visi atsistoti?
Parodysiu jums 6 balso apšilimo pratimus,
kuriuos pats darau prieš kiekvieną kalbą.
Prieš sakant bet kokią kalbą darykite šiuos pratimus.
Pirmas – rankos aukštyn, giliai įkvepiame,
ir sakome ahhh.
Dar kartą.
Ahhh, labai gerai.
Dabar apšildysime savo lūpas,
dabar sakykime ba, ba, ba, ba,
ba, ba, ba. Labai gerai.
Dabar – brrrrrr,
kaip vaikystėje.
Brrr. Dabar jūsų lūpos apšilo.
Sekantis pratimas liežuviui.
Stipriai – la, la, la, la, la, la, la, la.
Nuostabu. Jums puikiai sekasi.
Tada, garsiai Rrrrrrrrr.
Tai lyg šampanas liežuviui.
Ir sekantį pratimą padarysiu vienas.
Galima tai pavadinti – sirena.
Tai tikrai gerai. Prasideda we, ir pasibaigia aw.
We – aukštas, aw – žemas.
Dabar jūs, weeeeaawww, weeeawwww.
Fantastika. Paplokite patys sau.
Sėskitės, ačiū. (Plojimai.)
Kitą kartą prieš kalbant padarykite šiuos pratimus.
Ir leiskite man užbaigti savo kalbą.
Tai svarbi mintis.
Tai kur mes dabar esame, ar ne?
Mes kalbame ne itin gerai
žmonėms, kurie mūsų neklauso
triukšmingoje aplinkoje, esant blogai akustikai.
Aš apie tai kalbėjau
skirtingais aspektais.
Koks būtų pasaulis,
jeigu kalbėtume galingai
žmonėms, kurie klausytų sąmoningai
tinkamoje aplinkoje?
Arba pamąstykime plačiau,
koks būtų pasaulis,
jeigu mes sąmoningai būtume sukūrę garsą
ir sąmoningai garsą išnaudotume,
ir mūsų aplinka būtų pritaikyta,
ideali garsui?
Tai būtų tobulas pasaulis,
ir vienas, kur supratimas
būtų įprastas,
ir tai idėja verta dėmesio.
Ačiū.
Ačiū. (Plojimai.)