Ihmisääni, meidän kaikkien
soittama instrumentti,
lienee maailman voimallisin ääni.
Vain se voi alkaa sodan
tai sanoa: "Minä rakastan sinua."
Silti moni kokee,
etteivät ihmiset kuuntele.
Miksi?
Kuinka voimme puhua väkevästi
muuttaaksemme maailmaa?
On monia puhumisen tapoja,
joista tulisi päästä eroon.
Siksi olen koonnut teille
puheen seitsemän kuolemansyntiä.
En kuvittele luetteloa täydelliseksi,
mutta näihin seitsemään
me kaikki voimme sortua.
Ensiksi juoruilu,
pahan puhuminen ihmisestä, joka ei ole läsnä.
Ikävä tapa, ja tiedämme hyvin,
että juoruilija viiden minuutin päästä
juoruaa meistä itsestämme.
Toiseksi tuomitseminen.
Jotkut puhuvat tuomitsevasti,
ja on vaikea kuunnella ihmistä,
jos tietää tulevansa arvostelluksi
ja pidetyksi vajavaisena.
Kolmanneksi negatiivisuus.
Tähän on helppo langeta.
Äitini tuli viimeisinä vuosinaan
hyvin negatiiviseksi ja vaikeaksi kuunnella.
Kerran sanoin:
"Tänään on 1. lokakuuta."
Äiti: "Niin, eikö ole kauheaa?"
(Naurua)
On raskasta kuunnella noin negatiivista ihmistä.
Toinen negatiivisuuden muoto: valittaminen.
Kansallista taidetta Britanniassa.
Kansallisurheiluamme. Valitamme säästä,
urheilusta, politiikasta, kaikesta,
ja vitsaus leviää kulkutaudin lailla.
Se ei luo auringonpaistetta ja valoa maailmaan.
Selittelyt. Tämä tyyppi on kaikille tuttu.
Ehkä olemme itse olleet hän.
Jotkut ihmiset sinkoavat moitteita.
He sysäävät vastuun muiden niskoille,
kantamatta itse vastuuta.
Sitäkin on vaikea kuunnella.
Toiseksi viimeiseksi,
korulauseet, liioittelu.
Se pahoinpitelee kieltämme.
Esimerkiksi, jos näen
jotain ihan mahtavaa,
miksi kutsun sitä?
(Naurua)
Liioittelu muuttuu silkaksi valheeksi,
emmekä halua
kuunnella valepukkeja.
Viimeisenä dogmatismi,
tosiasioiden sekoittaminen mielipiteisiin.
Kun ne sulautuvat toisiinsa,
kuuluu pelkkää sananhelinää.
Joku pommittaa mielipiteitään totuuksina.
Vaikea kuunnella.
Siinä puheen seitsemän kuolemansyntiä.
Niitä on paras välttää.
Mutta voiko asian nähdä positiivisesti?
Kyllä.
On olemassa neljä
todella vahvaa kulmakiveä, kivijalkaa,
joihin voimme tukeutua, jos haluamme
puhevoimaa maailman muuttamiseksi.
Sattumoisin, niistä muodostuu sana.
Sana on "hail", jolla on hieno määritelmäkin.
En tarkoita taivaalta putoavaa tavaraa,
joka iskee päähäsi.
Tarkoitan
innokasta hyväksyntää,
jolla sanamme otetaan vastaan,
jos tukeudumme noihin neljään.
Mitä ne tarkoittavat?
Mahdatteko arvata?
Tietenkin H, honesty [rehellisyys]
merkitsee rehellistä, suoraa ja selkeää puhetta.
A, autenttisuus, ole oma itsesi.
Ystäväni kuvaili sitä
omilla jaloillaan seisomiseksi,
viehättävä ilmaisu.
Kirjain I, integriteetti, oikeudenmukaisuus,
tee kuten sanot,
ole luottamuksen arvoinen.
Kirjain L, love [rakkaus].
En tarkoita romanttista rakkautta,
vaan hyväntahtoisuutta, kahdesta syystä.
Ehdotonta rehellisyyttä
ei varmaan kaivata.
Voi luoja, miten rumalta näytät tänä aamuna!
Tuo ei liene tarpeen.
Rakkaudella pehmennettynä rehellisyys on suurenmoista.
Jos todella toivoo hyvää ihmiselle,
on vaikea tuomita hänet samalla.
Voi olla mahdoton tehdä molempia
samanaikaisesti.
Siis hyväksy innokkaasti.
Se mitä sanotte
muistuttaa vanhaa laulua,
tärkeä on myös tapa, miten sanoo.
Käytettävissä on ihmepakki.
Uskomaton väline,
mutta harvat ovat avanneet tämän pakin.
Haluaisin penkoa sitä kanssanne
ja vetää ulos kaluja,
mukaan otettaviksi ja soitettaviksi,
mikä lisäisi puheenne pontevuutta.
Esimerkiksi rekisteri.
Falsetti ei useimmiten ole kovin käyttökelpoinen,
mutta voi valita toisinkin.
En mene yksityiskohtiin,
ammatillisiin asioihin.
Äänen voi kuitenkin sijoittaa.
Jos puhun nenääni, kuulette eron.
Laskeudun kurkkuun,
sieltä enimmäkseen puhumme.
Jos haluaa painokkuutta,
on mentävä alas rintaan.
Kuuletteko eron?
Äänestämme matalaäänisiä poliitikkoja,
koska yhdistämme syvyyden voimaan
ja auktoriteettiin.
Se äänialasta.
Seuraavaksi äänenväri.
Se, miltä ääni tuntuu.
Suosituimmat äänet ovat
runsaita, notkeita, lämpimiä, kuin lämmintä kaakaota.
Jos ääni ei ole tällainen, se ei ole maailmanloppu,
koska voi harjoitella.
Hanki ääniterapeutti.
Hämmästyttäviä tuloksia saa
hengityksen, ryhdin ja harjoitusten kautta,
äänenvärin parantamiseksi.
Sitten rakastamani prosodia.
Kuin yhteislaulua, metakieltä,
jolla tarkennamme ilmausta.
Merkityksellisen keskustelun perusta.
Samalla nuotilla puhuvia ihmisiä
on aika vaikea kuunnella,
heiltä puuttuu prosodia tykkänään.
Siitä tulee sana monotoninen,
tai yksitoikkoinen, yksiääninen.
Itseään toistava prosodia yleistyy,
jokainen lause päättyy kuin kysymys,
vaikkei se on toteamus.
(Naurua)
Jos se toistuu aina vaan,
se rajoittaa kommunikointia
prosodian avulla,
mikä on vahinko,
joten yritetään lopettaa se tapa.
Tempo. Voin kiihdyttää itseäni
puhumalla tosi nopeasti,
tai hitaasti, painottaakseni asiaa,
tai käyttää vanhaa ystävääni,
hiljaisuutta.
Sopiihan hijainen hetki
puheeseen?
Sitä ei tarvise täyttää mutisemalla ääh ja ooh.
Se voi olla voimakeino.
Äänenkorkeuteen liittyy usein nopeus,
ilmaisemaan kiihtymystä, vaikka säveltaso riittäisi.
Mihin jätit avaimeni?
Pieni merkitysero
näissä ilmaisutavoissa.
Ja lopuksi äänenvoimakkuus.
Kuulostan kiihtyneeltä lisäämällä volyymia
Anteeksi, jos säikäytin.
Saan koko huomionne
puhumalla ihan hiljaa.
Jotkut viestittävät tauotta.
Yrittäkää välttää sitä.
Se on ikävää hälyääntelyä,
äänen tuputtamista ympärilleen,
huolimattomasti ja ajattelemattomasti.
Eniten nämä asiat tulevat esille silloin,
kun on sanottava jotain tärkeää.
Voi joutua näyttämölle
pitämään puhetta.
Kyse voi olla kosinnasta,
palkankorotuksen anomisesta, hääpuheesta.
Jos asia on todella tärkeä,
velvollisuutesi on tarkastaa työkalupakki
ja kone, johon työkalut sopivat,
mikään kone ei toimi hyvin ilman esilämmitystä.
Lämmitä äänesi.
Kuinka se tehdään?
Voisitteko nousta hetkeksi ylös?
Näytän teille kuusi harjoitusta äänen lämmittämiseksi.
Teen ne ennen jokaista puhettani.
Ennen jokaista tärkeää puhetta, tehkää näin.
Ensiksi, kädet ylös, syvä sisäänhengitys,
ja ulos, ahhhhh, juuri noin.
Kerran vielä.
Ahhhh, oikein hyvä.
Nyt lämmitetään huulet,
ja sanotaan ba, ba, ba, ba,
ba, ba, ba, ba. Oikein hyvä.
Ja nyt brrrrrrrrrr,
ihan kuin lapsena.
Brrrr. Nyt huulten pitäisi olla heräämässä.
Seuraavaksi kieli,
liioitellen la, la, la, la, la la, la, la, la.
Upeaa. Tämä käy kuin tanssi.
Sitten pyörittäkää ärrää, Rrrrrrr.
Tämä on samppanjaa kielelle.
Lopuksi vielä yksi,
ammattikielellä sireeni.
Se alkaa "we" ja loppuu "aw".
Korkea "we", matala "aw".
Sanotaan weeeaawww, weeeaawww.
Fantastista. Antakaa itsellenne aplodit.
Istuutukaa, kiitos. (Suosionosoituksia)
Tehkää nämä ennen seuraavaa puhettanne.
Lopuksi vielä kokonaisuudesta.
Vakavasti puhuttuna.
Tämä on tilanne.
Emme puhu kovin hyvin
eikä meitä kuunnella,
ympäristössä on melua ja huono akustiikka.
Olen puhunut tästä asiasta
eri yhteyksissä.
Millainen maailma olisi,
jos puhuisimme tehokkaasti,
tietoisesti kuunteleville,
tarkoitukseen sopivassa ympäristössä?
Laajemmasta näkökulmasta,
miten olisi,
jos tuottaisimme
ja kuluttaisimme ääntä tietoisesti,
ja laatisimme ympäristön
tietoisesti ääntä varten?
Se maailma kuulostaisi todella kauniilta,
ja ymmärtämisestä
tulisi normi.
Tätä ideaa kannattaa levittää.
Kiitoksia.
Kiitos. (Suosionosoituksia)