Under de följande sex minuter som ni kommer att lyssna på mig,
har världen förlorat tre mödrar
medan de fött sina barn:
ett, på grund av en svår komplikation;
två, på grund av att hon är tonåring
och hennes kropp inte är redo för att föda;
men det tredje, enbart för att hon saknar tillgång till ren basutrustning
under själva förlossningen.
Hon är inte ensam.
Varje år dör över en miljon mödrar och spädbarn
i utvecklingsländerna,
enbart för att de saknar tillgång till en ren miljö
när de föder sina barn.
Min resa började en het sommareftermiddag
i Indien 2008,
efter att jag under en dag mött kvinnor och lyssnat på deras behov,
hamnade i en enkel hydda tillsammans med en barnmorska.
Som mamma, var jag väldigt nyfiken på hur hon förlöste kvinnor i sitt hus.
Efter ett djupt och engagerat samtal
kring om hon såg det som ett kall att göra det hon gjorde,
ställde jag en sista fråga:
Har du instrumenten du behöver för att förlösa kvinnor?
Hon visade mig sina verktyg.
"Den här använder jag för att skära av navelsträngen," sade hon.
Osäker på hur jag skulle reagera, fick jag chockad det här redskapet i min hand.
Jag fotograferade det, kramade henne och gick därifrån.
Jag överväldigades av minnesbilder från den infektion
som jag kämpat med i ett år efter min egen förlossning
trots att jag fick den bästa vården,
och minnen av samtal med min far,
som hade mist sin mamma i barnsäng,
och hur han trodde att hans liv hade tett sig
om hon hade funnits vid hans sida när han växte upp.
Som produktutvecklare, började jag mina efterforskningar.
Jag blev begeistrad över att se att det redan fanns en produkt
som hette Clean Birth Kit.
Men jag kunde inte köpa någon på flera månader.
De sattes bara ihop beroende på tillgången på finansiering.
När jag till slut fick tag i en, blev jag chockad igen.
Det här skulle jag aldrig använda själv, tänkte jag.
För att bekräfta min magkänsla, frågade jag kvinnorna,
varav några hade erfarenhet av den här produkten.
Hör och häpna, de hade reagerat likadant och ännu kraftigare.
De sade att de hellre hade fött direkt på golvet
än på ett plastlakan nedsmetat med blod.
De hade helt rätt - det skulle skapa mer infektioner.
Lakanet var raka vägen till bakteriella infektioner
genom barnets navelsträng,
och bladet var ett rakblad, ett sånt män rakar sig med,
och de ville inte ha det i närheten av sig själva.
Det fanns inga incitament för någon att förbättra produkten,
eftersom den finansierades av gåvor.
Kvinnorna rådfrågades aldrig i den här processen.
Förvånad såg jag att produkten även efterfrågades
på institutioner som utförde en stor mängd förlossningar.
Situationen i avlägsna områden var ännu mer skrämmande.
Det här var tvunget att ändras.
Det blev mitt fokusområde.
Jag började designprocessen med att samla in fakta,
utveckla prototyper
och engagera olika intressenter och undersöka globala regelverk.
Vi gick tillbaka till kvinnorna med varje ny prototyp
för att säkerställa att den skulle fungera för dem.
Genom processen lärde jag mig att dessa kvinnor,
trots sin extrema fattigdom,
verkligen värdesatte sin hälsa och välbefinnande.
De var absolut inte fattiga till sinnet.
Som vi alla, skulle de uppskatta en väldesignad produkt
utvecklad för deras behov.
Efter mycket samarbete med experter,
sjukvårdspersonal
och kvinnorna själva,
skulle jag säga att det inte var en lätt process,
men vi hade en enkel och vacker design.
För en dollar mer än vad den befintliga produkten kostade,
för tre dollar, hade vi möjlighet att leverera "janma",
ett rent förlossningskit i en väska.
Janma, som betyder "födelse", innehöll ett blodabsorberande lakan
för kvinnan att föda på,
en kirurgisk skalpell, en slangklämma, en tvål, ett par handskar
och den första trasan att torka av barnet med.
Allt var paketerat i en vacker handväska
som gavs som present till mamman efter hennes hårda arbete,
och som hon stolt bar hem som en symbol för välstånd.
En kvinna reagerade på gåvan.
Hon sade, "Är den verkligen min? Kan jag behålla den?"
Den andra sade, "Ger du mig en annan färg
när jag får mitt nästa barn?"
(Skratt)
Ännu bättre, en kvinna sade att det var den första handväska
hon ägt i hela sitt liv.
Kitet, bortsett från dess symbolik och enkelhet,
följer globalt rekommenderade medicinska regelverk
och fungerar som ett verktyg för stegvis förändring av beteende.
Det kan inte bara användas i hemmen, utan även på institutioner.
Hittills har våra kit haft inverkan på över 600 000 mödrar och spädbarn
över hela världen.
Det är en ödmjuk upplevelse att se dessa siffror växa,
och jag kan inte bärga mig tills vi når hundra miljoner.
Men kvinnors hälsofrågor slutar inte här.
Det finns tusentals enkla problem som kräver åtgärder för en liten peng.
Fakta visar att om vi satsar på kvinnor och flickor
och ger dem bättre hälsa och välbefinnande,
kommer de att bidra till friskare, rikare och mer välmående samhällen.
Vi måste starta genom att skapa enkelhet och värdighet runt kvinnors häslofrågor:
från att minska mödradödligheten till att bryta tabun,
att bemyndiga kvinnorna att ta kontroll över sina egna liv.
Det här är min dröm.
Men det är inte möjligt att uppnå utan att engagera både män och kvinnor
runt om i världen -
just det, er alla.
Jag hörde nyligen de här textraderna av Leonard Cohen:
"Ring i de klockor som fortfarande kan slå.
Glöm ditt perfekta offer.
Det finns en spricka i allting.
Det är så ljuset kommer in."
Det här är min del av ljusstrålen.
Men vi behöver mera ljus.
Faktum är, vi behöver enorma spotlights riktade mot kvinnors hälsa
om vi vill ha en bättre morgondag.
Vi får inte glömma att kvinnor är i centrum i en hållbar värld,
och vi existerar inte utan dem.
Tack.
(Applåder)