Úgy hívjuk, amit ez az ember visel, hogy
méhszakáll. (Nevetés)
Egy szakáll tele méhekkel.
Ez az, ami önök közül sokaknak beugrik,
amikor a mézelő méhekre vagy más rovarokra gondolnak,
vagy bármire, aminek kettőnél több lába van.
És hadd kezdjem azzal, hogy elmondjam, vettem az adást.
Értem ezt. De sok dolgot kell tudni,
és itt most szeretném, ha nem lennének elfogultak
nyíljanak meg és változtassák meg a méhekről alkotott véleményüket.
Jelzem, hogy ezt a férfit nem szúrták meg.
Valószínű egy méhanya van az állán
és odavonzza a többi méhet.
Ez nagyon jól mutatja a méhekhez való viszonyunkat,
és ez mélyre, sok ezer évre nyúlik vissza.
Szoros együttműködés alakult ki velük, mert a méhektől függünk
a megporzás miatt, és az utóbbi időben
gazdasági termékek miatt.
Biztos sokan hallhatták önök között már, hogy a méhek eltűnnek,
nem csak elpusztulnak, hanem eltűnnek.
Még csak meg se találjuk a holttesteiket.
Ezt nevezzük elnéptelenedés szindrómának,
és ez bizarr. Kutatók világszerte
még mindig nem tudják mi okozza ezt
de amit tudunk, hogy a méhek számának csökkenésével
több mint 130 gyümölcs és zöldség ára,
melyektől függünk, emelkedni fog.
Tehát a méhek fontosak a gazdaságban betöltött szerepük miatt
ugyanúgy, ahogy a mezőgazdaságban is.
Itt láthatnak néhány képet, ezeket zöld tetőnek
vagy városi kertészetnek nevezzük.
Jól ismerjük a bal oldali képet, mely egy
közösségi kertet ábrázol a város keleti részén.
Ez az otthonom. Van egy kaptáram az udvarban.
És mellette talán a jövő zöld tetője,
hogy tovább hasznosíthassuk a városi területeket,
ahol még egy rakás kertészkedésre alkalmas terület van.
Nézzék meg ezt a bostoni képet a narancssárga metró vonalán.
Próbálják megkeresni a méhkaptárt. Ott van!
Ott van a tetőn, mindjárt jobbra a saroknál
és már jó pár éve ott van.
A városi méhészkedés úgy működik,
hogy a kaptárak eléggé el vannak rejtve
és nem amiatt, mert ez szükséges.
Ez azért van, mert az emberek kényelmetlennek érzik a gondolatot
ezért ma szeretném azt kérni önöktől, hogy gondolkodjanak ezen,
gondoljanak a méhek hasznára a városban
és hogy miért is klasszak ők.
Hadd adjak egy rövid áttekintést arról, hogy működik a megporzás.
Tudjuk, hogy a virágok, a zöldségek és a gyümölcsök,
sőt, még a lucerna is a jószág szénájában
melyeket a húsukért tartunk, mind a megporzástól függenek
viszont van hím és nőivarú része egy növénynek
és alapvetően a megporzó rovarokat a nektár
vonzza a növényekhez, ez folyamatában úgy néz ki,
hogy a méh meglátogatja a virágokat, rákerül némi virágpor
mely az embereknél a sperma megfelelője, az útja során
később más virágokra repül, és végül
ebben az esetben például egy alma lesz belőle.
Láthatják az irányvonalat. A lényege ez.
A virágszirom már lehullik, mire megesszük
de ez az alapja annak, hogyan működik a megporzás.
Gondoljunk a városi életmódra, nem a maira
és nem is a múltbelire, hanem arra, hogy mi lesz száz év múlva.
Hogyan fog kinézni? Nagy kihívások elé állít a
természetes élőhelyek pusztulása. Egyre több az ember
emberek milliárdjai, száz év múlva Isten tudja mennyi ember lesz
és milyen kevés hely, hogy mindenki elférjen
tehát meg kell változtatni a városokról kialakult látásmódunkat
és ha a bal oldali képre nézünk, a mai New Yorkra
láthatják, hogy milyen szürke és barna.
A tetőkön kátránypapír van, amely visszaveri a hőt
a légkörbe, kétségtelenül
hozzájárulva ezzel a globális klímaváltozáshoz.
Mi lesz száz év múlva, ha zöld tetőink lesznek mindenhol
és kertészkedünk és megtermeljük a saját élelmiszerünket
helyben, a városokban. Nyerünk a szállítási költségen
nyerünk az egészségesebb diétával, valamint tanítunk és
úgy munkahelyeket hozunk létre helyben.
Városaink jövője és a városi életmód érdekében szükségünk van a méhekre.
Itt van néhány adat, amelyet a cégünk gyűjtött
a Best Bees-szel közösen, akikkel méheket szállítunk
telepítünk és kezelünk, ha valaki szeretné
akár városban akár vidéken, és meghonosítjuk a méheket
és a méhészet ötletét az önök saját udvarában vagy háztetőjén
vagy akár a tűzlétráján,
hogy látható legyen, hogy ez milyen egyszerű és megvalósítható.
Észrevettünk egy ellentmondásos trendet
ezekben a számokban. Nézzünk az első adatra
az áttelelési mutatóra.
Ez sok éven keresztül egy óriási probléma volt
alapvetően a nyolcvanas évek vége óta, amikor bejött a varroa atka
és különböző vírusokat, baktériumokat és
gombás megbetegedéseket hozott magával.
Nehéz sikeresen túlélni a telet,
ez az idő, amikor a legtöbb méhcsalád elpusztulhat
és arra jöttünk rá, hogy a városokban a méhek könnyebben
élik túl, mint vidéken.
Egy kicsit ellentmondásos, ugye?
Azt gondoljuk, hogy jaj, a méhek, a vidék, a mezőgazdaság
de a méhek nem ezt mutatják.
A méhek szeretnek a városban lenni. (Nevetés)
Sőt, még több mézet is termelnek.
A városi méz ízletes.
A bostoni Seaport Hotel tetőjén lévő méhek,
ahol több százezer méh repked
éppen most is a fejünk felett,
- biztos senki se vette még észre arra járva -
mind a helyi közösségi kertekbe repülnek
és ízletes, egészséges mézet készítenek,
mely pont olyan ízű, mint a városunk virágai.
Tehát a városi méhcsaládok mézhozama magasabb,
akár csak az áttelelési mutatójuk
összevetve a vidéki területekkel.
Ismét egy kicsit ellentmondásos.
Visszatekintve a méhek egészségére a történelem
szempontjából, ha 950-ig visszamegyünk, láthatjuk,
hogy Írországban akkoriban nagy méhpusztulás volt.
Tehát a méhek problémája nem szükségszerűen
valami új jelenség. Előfordult méhpusztulás
több mint ezer évvel ezelőtt is
de ezeket a problémákat nem igazán tudjuk kimutatni a városokban.
Tehát arra bátorítom önöket, hogy gondolkodjanak el,
hogy mit jelent a város mint sziget.
Azt gondoljuk, hogy a városban magasabb a hőmérséklet.
Miért teljesítenek jobban a méhek a városban?
Ez egy nagy kérdés tehát, hogy segítsen bennünket megérteni,
hogy miért kellene a méheknek a városban lenni.
Talán több a virágpor a városban.
A városi közlekedési csomópontokba érkező vonatok
pollent hoznak magukkal, nagyon könnyű pollent,
ettől a város olyan a méheknek, mint egy bevásárlóközpont.
Sok hársfa van a vasúti sínek mentén.
Talán kevesebb a rovarirtószer a városban,
mint a vidéki területeken.
Talán vannak olyan más dolgok, amelyekre nem is gondoltunk még,
de a városra mint szigetre mindenképp kell gondolnunk.
Nem csak a kaptárelhagyás szindróma az egyetlen,
amely érinti a méheket. A méhek pusztulnak
és ez egy napjaink egyik nagy-nagy kihívása.
A világtérképen, amelyet itt láthatnak
a varroa atka elterjedésének útját követjük nyomon.
Mára a varroa atka megváltoztatta a méhészet
játékszabályait, és láthatják a jobb felső sarokban
ahogy az évek változnak, egyszercsak elérünk napjainkig
és követhetik a varroa atka terjedését az
1900-as évek elejétől napjainkig.
1968-ban járunk és már elég jól lefedjük Ázsiát.
Látjuk, ahogy 1971-ben elkezd Európában és Dél-Amerikában terjedni
majd elérkezünk a 80-as évekhez
egész pontosan 1987-hez, amikor a varroa atka végül
elért Észak-Amerikába, az Egyesült Államokba
ez az a pont, amikor megváltoztak a játékszabályok
a méhek számára az Egyesült Államokban.
Sokan emlékszünk a gyermekkorunkra
talán megszúrt egy méh, ha virágokon láttuk őket.
Gondoljunk a mai srácokra. A gyermekkor egy kicsit megváltozott.
Ők nem tapasztalják meg ezt.
A méhek nincsenek már körülöttünk.
Szükségünk van a méhekre, de ők eltűnnek és ez egy nagy probléma.
Mit tehetünk mi?
Amivel foglalkozom, az a méhek kutatása.
A méhek egészségének tanulmányozásáért kaptam PhD-t.
2005-ben kezdtem tanulmányozni a méheket.
2006-ban a méhek elkezdtek eltűnni,
tehát hirtelen, hogy ez a stréber kölyök
iskolába megy, hogy bogarakat tanulmányozzon - (Nevetés)
hirtelen nagyon aktuálissá vált a világban.
És ez így alakult.
Tehát a kutatásom arra koncentrál, hogyan tehetjük a méheket egészségesebbé.
Önmagában nem azt kutatom, hogy mi öli meg a méheket.
Nem egy vagyok a világ azon kutatói között,
akik a rovarirtók és a betegségek hatásait keresi
vagy a kaptárelhagyást, vagy a méhek alultápláltságát.
Azt keressük, hogyan lehetnek a méhek egészségesebbek
injekciók, vagy joghurt segítségével, mint a probiotikumok
vagy más olyan terápiák segítségével, amelyet megetethetünk a méhekkel,
és ez pedig egy elég egyszerű folyamat, még egy hétéves is képes rá.
Összekeverünk virágport, cukrot és vizet
és valamilyen más aktív anyagot, amelyet szeretnénk,
és közvetlenül a méheknek adjuk. Nem használunk kemikáliákat
csak immunerősítőket.
Mi, emberek távlati célként gondolunk az egészségünkre.
Sportolunk, egészségesen étkezünk, vitaminokat szedünk.
Miért ne gondolnánk a méhekre is ugyanígy?
Olyan helyekre kell vinni őket, ahol gyarapodnak
és meg kell próbálni egészségessé tenni őket, mielőtt lebetegszenek.
Éveket töltöttem az egyetemen azzal, hogy szurkálgattam a méheket
tűvel oltóanyagot adtam be nekik. (Nevetés). Éveken
éveken keresztül a padban. "Azta', már hajnali 3 óra
és még mindig szurkálom a méheket." (Nevetés)
Egy napon azt mondtam, hogy miért nem szájon át vesszük be az injekciót?
Ez olyan "pfuj!". Na mi ezzel foglalkozunk. (Nevetés)
Szeretnék megosztani önökkel néhány fotót a városi kaptárakról,
mert akármilyenek lehetnek.
Úgy értem tényleg legyenek nyitottak.
Lefesthetünk egy kaptárt, hogy passzoljon a házunkhoz.
Elrejthetünk egy kaptárt az otthonunkban.
Ez itt három kaptár a
Fairmont Copely Plaza Hotel tetőjén
és nagyon szépek itt. Úgy értem, hogy
a szobabelsők színeihez igazítottuk,
mintha kék foltos fa lenne a burkolat,
és ezek a méhek óriásiak, bizonyára fogyasztanak
a kertben termesztett gyógynövényekből is.
Ezt fogják a séfek főzéskor használni
és a méz, - tartanak fogadásokat -
ezt a mézet használják a bárjaikban.
A méz kiváló helyettesítője a hagyományos cukornak
mert különböző cukorfajták vannak benne.
Van egy iskolai méhész projektünk is,
- ez egy nonprofit vállalkozás, amelyben
megismertetjük az emberekkel szerte a világon
hogyan lehet méhkaptárakat osztályterembe vagy
múzeumba vinni, hogy üveg mögött
oktatási eszközként használhassák.
A kaptár, amelyet itt látnak már több éve
a Fenway High School-ban található.
A méhek közvetlen a Fenway Parkba tudnak kirepülni.
Senki se veszi észre. Ha ön nem egy virág
akkor a méhek nem fognak foglalkozni önnel. (Nevetés)
Nem fognak. Nem fognak. Azt fogják mondani
"Bocsi, csak erre repülök." (Nevetés)
Más képek annak a történetnek a részét mondják el,
amely a városi méhészkedést valóban naggyá tette
New Yorkban, ahol 2010-ig illegális volt a méhészkedés.
Ez egy nagy probléma, mert akkor hogyan fogjuk beporoztatni
a kertjeinket és a helyi élelmiszereket? A kezünkkel?
Úgy értem van itt Bostonban egy nagyszerű cég,
a Green City Growers, akik mennek és
kézzel, fültisztító pálcikával porozzák be a tökféléiket
és ha elvétik a megporzásra alkalmas három napos kaput, akkor nincs termés.
Az ügyfeleik nem lesznek boldogok és az emberek éhezni fognak.
Tehát ez nagyon fontos.
Van pár kép a brooklyn-i mézről.
Nos, itt egy rejtély a New York Times-ból
ahol a méz vörös színű volt és még
New York állam törvényszéke is megjelent
és kutatást végeztek, hogy összehasonlítsák
a vörös árnyalattal, amelyet
egy maraschino likőrgyárban találtak az utcában. (Nevetés)
Tehát bármilyen mézet készíttethetünk a méhekkel,
ha méhbarát növényeket telepítünk.
Párizs óriási modellje volt a városi méhészkedésnek.
Az opera tetején vannak méhkaptárak már régóta
és az emberek azon kezdtek el gondolkodni, hogy
"Azta, meg tudjuk csinálni, és folytatnunk is kellene."
Londonban szintén, és szerte Európában
nagyon profik az emberek a zöldtetőkben
melyekre méheket telepítenek,
és végül egy üzenetet szeretnék átadni.
Bátorítani szeretném önöket, hogy legyenek nyitottak.
Mit tudnak önök tenni, hogy megmentsék vagy segítsék a méheket
vagy hogy fenntartható városokra gondoljanak a jövőben?
Nos, tényleg csak annyi, hogy változtassanak nézőpontot.
Próbálják meg megérteni, hogy milyen fontosak a méhek.
Ha látnak egy méhet, nem fogja önöket megszúrni.
A méh elpusztul. A méhek elpusztulnak, amikor szúrnak,
tehát nem fogják ezt megtenni. (Nevetés)
Nincs miért pánikolni. Itt vannak az egész városban.
Akár lehet saját méhcsaládjuk is, ha szeretnék.
Kiváló ismeretanyagok állnak rendelkezésre,
sőt, még vállalatok is vannak, amelyek segítenek a kezdésben és mentorálnak
és ez nagyon fontos a világ oktatási rendszere számára
a diákok számára, akik világszerte a mezőgazdaságról tanulhatnak
mint ahogy ez a kislány is a képen, akit, ismét mondom, nem szúrtak meg.
Köszönöm! (Taps)