Liv, frihet och strävan efter lycka.
Vi lever våra liv och jagar lyckan "där ute"
som om den vore en sak.
Vi har blivit slavar under våra egna begär.
Lycka är inte något som kan fås
eller köpas som en billig kostym.
Det är Maya,
illusion,
ändlös lek med former.
I buddhismen
så är Samsara det eviga kretsloppet av lidande
som drivs av jakten på njutning
och skräcken för smärta.
Freud kallade detta för njutningspricipen.
Allt vi gör, gör vi för att skapa njutning,
att få något vi vill ha,
eller slippa sånt som är otrevligt och icke önskvärt.
Detta gäller även en så enkel organism som toffeldjuret.
Det kallas för respons på stimuli.
Till skillnad från toffeldjuret så har människor ett val.
Vi är fria att tänka och just det är problemets källa.
Det är tänkandet på vad vi önskar som har spårat ur.
Den moderna vetenskapens dilemma är hur vi försöker förstå världen,
vi tar inte hänsyn till uråldrig kunskap om vårt inre
utan genom att mäta och väga det vi upplever
som den externa världen genom vetenskapliga metoder och tankesätt.
Tänkandet leder bara till än mer tänkande och fler frågor.
Vi försöker förstå de grundläggande krafter som formar vår värld
och styr dess utveckling.
Men vi tänker på detta som nåt som är oberoende av oss,
inte som något levande, en del av vår egen natur.
Den berömde psykiatern Carl Jung sade,
"den som blickar utåt drömmer, den som blickar inåt vaknar."
Det är inte fel att sträva efter vakenhet, att vara lycklig.
Det som är fel är att leta efter lyckan på utsidan
när den endast kan hittas på insidan.
Del 4 - Bortom Tanken
Under Tekonomi-konferensen den 4:e augusti 2010 vid Lake Tahoe i Kalifornien,
så nämnde Eric Schmidt, VD på Google fascinerande statistik.
På två dagar nu för tiden skapas det lika mycket information
som det gjordes från civilisationens begynnelse fram till år 2003,
enligt Schmidt.
Det handlar om 5 exabyte data.
Aldrig i människans historia har det förekommit så mycket tänkande
och aldrig har det varit så oroligt på planeten.
Kan det vara så att varje gång vi tänker ut en lösning på ett problem
så skapar vi två nya problem?
Vad är det för bra med allt tänkande
om det inte leder till större lycka?
Är vi lyckligare?
Mer tillfreds?
Leder allt detta tänkande till mer glädje?
Eller isolerar det oss,
avskärmar oss från en djupare och mer meningsfull
livsupplevelse?
Tänkande, agerande och handling,
måste balanseras med att bara vara.
Trots allt så är det ju så att vi är "human beings" och inte "human doings".
Vi vill ha förändring och vi vill ha stabilitet på en och samma gång.
Våra hjärtan har blivit avskärmade från livets spiral,
förändringens lag,
då vårt tänkande driver oss mot stabilitet,
trygghet och pacificering av sinnena.
Med morbid fascination ser vi på dödande, tsunamis,
jordbävningar och krig.
Vi försöker hela tiden distrahera oss med information.
TV-program strömmar in från all håll.
Spel och pussel.
Textmeddelanden.
Och alla möjliga triviala saker.
När vi låter oss själva bli hypnotiserade av
en ändlös ström av nya bilder, ny information,
nya sätt att förföra sinnena.
Via tillfällen av stilla reflektion så kan våra hjärtan förtälja
att livet är mer än vår nuvarande verklighet,
att vi lever i en värld av hungriga vargar.
Ändlösa begär och aldrig nånsin nöjda.
Vi har skapat en malström av data
som flyger runt världen för att skapa än mer tänkande,
fler idéer om hur världen ska lagas,
att fixa de problem som endast existerar för att tänkandet har skapat dem.
Tänkandet har skapat den nuvarande röran.
Vi förklarar krig mot sjukdomar, fiender och problem.
Paradoxen är att det man bekämpar biter sig fast.
Ju mer du bekämpar något desto starkare blir det.
Som att träna en muskel, du stärker
just det du vill bli av med.
Så vad är då alternativen till tänkandet?
Vilken annan mekanism kan människan använda för att finnas till på planeten?
Den västerländska kulturen de senaste seklen har fokuserat på att studera
det fysiska genom tankar och analys,
andra gamla kulturer utvecklat lika sofistikerade
metoder för att utforska det inre.
Det är förlusten av kopplingen till våra inre världar
som har skapat obalans på vår planet.
Den uråldriga frasen "Känn dig själv" har ersatts
av ett begär att uppleva den yttre världens former.
Att svara på frågan "Vem är jag?" handlar inte bara om
att beskriva vad som står på ditt visitkort.
I buddhismen så är du inte innehållet i ditt medvetande.
Du är inte bara en samling tankar och idéer
då det bakom tankarna finns något som bevittnar tankarna.
Uppmaningen "känn dig själv" är zen, en olöslig gåta.
Medvetandet kommer till slut att bli utmattat av att försöka hitta ett svar.
Som en hund som jagar sin svans så är det bara identifieringen med jaget
som vill ha ett svar, ett syfte.
Sanningen är den att du inte behöver ett svar
då alla frågor är skapade av jaget.
Du är inte dina tankar.
Sanningen ligger inte i fler svar utan i färre frågor.
Som Joseph Campbell sade,
"Jag tror inte att folk söker efter livets mening,
de söker efter att leva livet."
När Buddha fick frågan "Vad är du?" så sade han helt enkelt,
"Jag är upplyst."
Vad betyder det, att vara upplyst?
Buddha klargör inte det exakt då det är
olika för alla.
Men han säger en sak; det är lidandets slut.
Varje större religion har ett namn
på det upplysta tillståndet.
Himlen,
Nirvana
eller Moksha.
Ett stillat psyke är allt du behöver för att inse flödets natur.
Allt annat händer när du är stillad.
I den stillheten så vaknar de inre energierna
och börjar verka utan att du behöver göra något.
Som taoisterna säger, "Chi följer medvetandet."
Genom att vara stilla så börjar man höra visdomen
hos växter och djur.
Tysta viskningar i drömmar
där man lär sig de subtila mekanismer med vilka
drömmarna tar materiell form.
I Tao te Ching så kallas det sättet att leva för "wei wu wei"
Göra, inte göra.
Buddha talade om medelvägen som den väg
som leder till upplysning.
Aristoteles beskrev det gyllene snittet
mellan två ytterligheter ligger skönhetens väg.
Inte för mycket anstränging men inte för heller för lite.
Yin och yang i perfekt balans.
Vedantas sade om Maya, illusion,
att vi inte upplever omgivningen i sig själv
utan en projektion av den skapad av tankar.
Givetvis är det så dina tankar som låter dig uppleva den vibrerande världen
på ett visst sätt men vår inre fattning behöver inte bero
på yttre händelser.
Tron på en extern värld oberoende av betraktaren
är något grundläggande i vetenskapen.
Men våra sinnen ger oss endast indirekt information.
Vår uppfattning om den tankeskapade fysiska världen
är alltid filtrerad genom sinnena och därmed inte komplett.
Det finns ett vibrerande fält under alla sinnen.
Människor som har något som kallas synestesi kan uppleva
det vibrerande fältet på olika sätt.
Synesteter kan se se ljud som färger och former eller associera
förnimmelser från ett sinne med ett annat.
Synestesi refererar till syntes eller sammanblandning av sinnesintryck.
Chakran och sinnena är som ett prisma
som filtreras ett kontinuum av vibrationer.
Allt i universum vibrerar
på olika frekvenser.
Horus öga är sammanfogat av sex symboler,
en för varje sinne.
Som i det antika vediska systemet
så anses tanke vara ett sinne.
Tankar uppkommer samtidigt
som intryck upplevs i kroppen.
De uppkommer från samma vibrerande källa.
Tänkandet är helt enkelt ett verktyg.
Ett av sex sinnen.
Men vi har höjt upp dess status
så att vi identifierar oss själva med våra tankar.
Det faktum att vi inte anser tänkandet som ett sinne
är mycket betydelsefullt.
Vi är så inne i tankarna att försöka förklara dessa som ett sinne
är som att förklara vatten för en fisk.
Vatten? Vilket vatten?
I Upanishaderna sägs det:
Inte det ögat kan se utan det som med ögat ser.
Att vara det eviga Brahman och inte det folk åtrår.
Inte det örat kan höra utan det som med örat hör.
Att vara det eviga Brahman och inte det folk åtrår.
Inte det rösten kan förmedla utan det som med rösten förmedlar.
Att vara det eviga Brahman och inte det folk åtrår.
Inte det psyket kan tänka utan det som med psyket tänker.
Att vara det eviga Brahman och inte det folk åtrår.
Det senaste årtiondet har stora framsteg gjorts
inom forskningen om hjärnan.
Forskarna har upptäckt neuroplastisitet, ett begrepp
som syftar till idén att hjärnans fysiska kopplingar
kan förändras beroende på vilka tankar som rör sig där.
Som den kanadensiske psykologen Donald Hebb uttrycker det,
"neuron som aktiveras ihop kopplas ihop."
Neuron kopplas ihop när en person upprätthåller uppmärksamhet.
Med det menas att det är möjligt att påverka din egen
subjektiva upplevelse av verkligheten.
Om dina tankar är fyllda av rädsla, oro, ängslan
och negativitet så frodas kopplingar för dessa tankar.
Om du styr dina tankar till att handla om kärlek
medlidande, tacksamhet och glädje
så skapar du kopplingar för flera sådana känslor.
Men hur gör vi då om vi är omgivna av våld och lidande?
Blir det här då inte självbedrägeri och önsketänkande?
Neuroplastisitet är inte samma sak som det som sägs inom new age,
att du skapar din verklighet genom positivt tänkande.
Det är däremot samma sak som Buddha lärde ut
för 2500 år sedan.
Vipassana-meditation eller insiktsmeditation
kan sägas vara självstyrd neuroplastisitet.
Du accepterar verkligheten såsom den är, som den VERKLIGEN är.
Men du upplever det på känslans grundnivå,
på vibrationsnivån utan att döma och
låta tankarna influera.
Genom bibehållen uppmärksamhet på medvetandets grundnivå,
så skapas kopplingar för en helt annorlunda uppfattning av verkligheten.
Vi har fått det om bakfoten hela tiden.
Vi låter ständigt idéer om den yttre världen forma vårt neurala nätverk
men vår inre balans beror inte på yttre händelser.
Omständigheter spelar ingen roll.
Endast medvetandetillståndet spelar roll.
På sanskrit så betyder meditation att man inte dömer.
Utan att jämföra.
Att frigöra sig från allt du ska bli.
Du försöker inte bli något annat.
Du är nöjd med det som är.
Att höja sig över den fysiska världens lidande
är att ta till sig den.
Att säga ja.
Så att det blir något inom dig
istället för att du blir en del av det.
Hur lever man så att medvetandet
inte längre är i konflikt med dess innehåll?
Hur renar man sitt hjärta från ambition?
Det måste till en medvetandets revolution.
Ett radikalt skifte i fokusering från den yttre världen till den inre.
Det är inte en revolution som kommer enbart med vilja och ansträngning.
Det krävs kapitulation.
Att acceptera verkligheten såsom den är.
Bilden av Kristus öppna hjärta förmedlar kraftfullt idén
att man måste öppna sig för smärtan.
Man måste acceptera ALLT om man ska förbli öppen
för den utvecklande energin.
Det innebär inte att du ska bli en masochist,
du ska inte söka smärtan,
men då den kommer, och kommer gör den,
så accepterar du verkligheten SÅSOM DEN ÄR,
istället för att ha begär efter en annan verklighet.
Hawaiianerna har länge trott
att det är genom hjärtat som vi känner sanningen.
Hjärtat har sin egen intelligens precis som hjärnan.
Egyptierna trodde att hjärtat och inte hjärnan
var källan till mänsklig visdom.
Hjärtat ansågs vara centrum i
själen och personligheten.
Det var genom hjärtat som det gudomliga talade,
gav de antika egyptierna kunskap om den rätta vägen.
Det här papyrusen visar på vikten av hjärtat.
Det ansågs som något gott att nå
livet efter döden med ett lätt hjärta.
Det betydde att du hade levt ett bra liv.
En universell, arketypisk sak som folk upplever
i processen att väcka hjärtcentrum
är upplevelsen sin egen energi är universums energi.
När du tillåter dig själv att älska,
vara kärleken,
när du ansluter din inre värld med den yttre,
då är allt ett.
hur upplever man sfärernas harmoni?
Hur öppnar man hjärtat?
Sri Ramana Maharshi sade,
"Gud dväljs i dig, som dig,
och du behöver inte göra någonting
för att bli gudsförverkligad, självförverkligad.
Det är redan ditt sanna och naturliga tillstånd.
Sluta söka,
fokusera inåt
och offra dina tankar för dig själv,
stråla i hjärtat med hela din varelse.
För att detta ska bli din upplevelse,
så är att utröna sig själv den omedelbara vägen."
När du mediterar och observerar dina inre sensationer,
ditt levande inre så observerar du förändring.
Den här kraften är det som uppstår och försvinner
när energi byter form.
Hur pass mycket en person har utvecklats och blivit upplyst
är i vilken mån den har fått förmågan
att anpassa sig vid alla tillfällen,
eller förvandla den ständigt förändrande strömmen
av omständigheter, smärta och njutning
till lycka.
Leo Tolstoj, författaren till "Krig och Fred" sade,
"alla vill förändra världen
men ingen tänker på att förändra sig själv."
Darvin sade att den viktigaste egenskapen för
överlevnad inte är styrka eller intelligens
utan förmågan att anpassa sig.
Man måste vänja sig till anpassning.
Det är buddismens "annica"
- allt uppstår och försvinner, förändras.
Ständig förändring.
Lidandet existerar endast för att vi håller fast vid en form.
När du ansluter till den betraktande delen av dig själv
med förståelse av annica så uppstår fröjd i hjärtat.
Helgon, visa och yogis genom historien
är eniga i sin beskrivning av en helig förening som sker i hjärtat.
Oavsett om det är Johannes av korsets texter
Rumis poesi
eller Indiens tantriska läror,
så försöker alla dessa läror att uttrycka
hjärtats subtila mysterium.
I hjärtat ligger föreningen mellan Shiva och Shakti.
Maskulin penetrering av livets spiral
och feminin underkastelse till förändring.
Betraktande
och ovillkorlig acceptans av allt som finns.
För att öppna hjärtat
så måste du öppna dig själv för förändring.
För att leva i den till synes solida världen,
dansa med den,
förena sig med den,
leva fullt ut,
älska fullt ut
och ändå känna dess obeständighet
och det att alla former till slut löses upp och förändras.
Lycka är den energi som svarar på stillheten.
Den kommer genom att tömma medvetandet på innehåll.
Innehållet i den lyckoenergin föds i medvetandets stillhet.
Ett nytt hjärtats medvetande.
Ett medvetande som är förbundet med ALLT som finns.
Du kan aldrig förändra något genom att bestrida det som är.
För att förändra något, skapa en ny modell som gör nuvarande modell inaktuell.
Svenska undertexter översatta av Mattias Axner
Swedish subtitles translated by Mattias Axner