דמיינו אם חצי מהאנשים בשכונה שלכם, העיר שלכם,
או אפילו כל המדינה נמחו.
זה אולי נשמע כמו משהו מסרט אימה אפוקליפטי,
אבל זה קרה למעשה במאה ה 14
במהלך התפרצות מחלה שידועה כמוות השחור.
התפשטה מסין דרך אסיה, המזרח התיכון, אפריקה ואירופה,
המגפה ההרסנית השמידה כמעט חמישית מאוכלוסיית העולם,
והרגה כמעט 50% מהארופאים תוך ארבע שנים בלבד.
אחד הדברים הכי מרתקים ומוזרים בנוגע למוות השחור
הוא שהמחלה עצמה לא היתה תופעה חדשה
אלה אחת שהשפיעה על בני אדם במשך מאות שנים.
ניתוח DNA של עצמות ושיניים מהתקופה,
כמו גם מגפה מוקדמת יותר שהיתה ידועה כמגפת ג'וסטניאן ב 541 לספירה,
גילו ששתיהן נגרמו על ידי נגע הירסיניה,
אותה בקטריה שגורמת למגפה הבובונית היום.
מה שזה אומר זה שאותה מחלה שנגרמה על ידי אותו פתוגן
יכולה להתנהג ולהתפשט בצורה שונה מאוד במהלך ההסטוריה.
אפילו לפני השימוש באנטיביוטיקה, ההתפרצויות הכי קטלנית בזמנים המודרניים,
כמו אלו שהתרחשו בראשית המאה ה 20 בהודו,
הרגו לא יותר מ 3% מהאוכלוסיה.
מקרים מודרניים של המגפה נוטים גם להשאר מקומיים,
או מתפשטים באטיות, כשהם מופצים על ידי פרעושים של מכרסמים.
אבל המגפה שחורה של ימי הביניים שהתפשטה כמו אש בשדה קוצים,
הועברה ככל הנראה ישירות מאדם אחד לשני.
ובגלל שהשוואות גנטיות בין זנים עתיקים ומודרניים של נגע הירסינה
לא גילו שינויים גנטיים פונקציונליים משמעותיים,
המפתח ללמה התפרצויות מוקדמות היו כל כך הרבה יותר קטלניות
חייב להמצא לא בטפיל אלא במארח.
במשך בערך 300 שנה במהלך אמצע ימי הביניים,
אקלים חם יותר ושיפורים חקלאיים
הובילו להתפוצצות בגידול האוכלוסיה ברחבי אירופה.
אבל עם כל כך הרבה פיות חדשים להאכיל,
הסוף של התקופה החמה הביא לאסון.
פוריות גבוהה בשילוב עם יבולים מופחתים,
הביאו לכך שהאדמה לא יכלה לתמוך באוכלוסיה שלה יותר,
בעוד השפע של כוח העבודה שמר על המשכורות נמוכות.
כתוצאה, רוב הארופאים בתחילת המאה ה 14
חוו ירידה קבועה ברמת החיים,
מה שהוביל לרעב, עוני ובריאות ירודה, והשאירה אותם פגיעים למחלות.
ובאמת, שאריות השלדים של קורבנות המוות השחור שנמצאו בלונדון
מראים סימנים מעידים על תת תזונה ומחלות קודמות.
ההרס שנגרם על ידי המוות השחור שינה את האנושות בשתי דרכים חשובות.
ברמה החברתית, האיבוד המהיר של האוכלוסיה
הוביל לשינויים חשובים במצב האקונומי באירופה.
עם יותר אוכל זמין,
כמו גם יותר אדמה ושכר טוב יותר לחקלאים ולעובדים השורדים,
אנשים התחילו לאכול טוב יותר ולחיות יותר כמו שמחקרים בבתי קברות בלונדון הראו.
סטנדרטי מחיה גבוהים יותר הביאו גם לעליה בניידות החברתית,
החלישו את הפאודליזם, ובסופו של דבר הובילו לרפורמות פוליטיות.
אבל למגפה היתה גם השפעה ביולוגית חשובה.
המוות הפאומי של כל כך הרבה מהאנשים החלשים והפגיעים
השאירה אוכלוסיה עם מאגר גנטי שונה מאוד,
כולל גנים שאולי עזרו לשורדים להתנגד למחלה.
ובגלל שמוטציות כאלו מעבירות לרוב חסינויות
למספר רב של פתוגנים שעובדים בדרכים דומות,
למחקר לגילוי התוצאות הגנטיות של המוות השחור
יש פוטנציאל להיות מאוד מועיל.
היום, האיום של מגפות במימדים של המוות השחור
נמנעו באופן יחסי תודות לאנטיביוטיקה.
אבל המגפה הבובונית ממשיכה להרוג כמה אלפים בעולם כל שנה,
וההתפרצות האחרונה של זן עמיד לתרופות
מביאה איום של חזרה של זמנים חשוכים יותר.
למידה נוספת על הגורמים וההשפעות של המוות השחור חשובים,
לא רק להבנה של איך העולם שלנו עוצב על ידי העבר.
זה אולי יעזור להציל אותנו מסיוט דומה בעתיד.