2014 היא שנה מאוד מיוחדת עבורי:
20 שנה כמייעץ,
20 שנות נישואין,
ואני אהיה בן 50 בעוד חודש.
זה אומר שנולדתי ב 1964 בעיירה קטנה בגרמניה.
היה זה יום נובמבר אפרורי,
והגעתי באיחור.
מחלקת היולדות בבתי החולים היתה באמת לחוצה
בגלל שהרבה ילדים נולדו ביום האפרורי הזה בנובמבר.
למעשה,
1964 הייתה השנה עם שיעור הילודה הגבוה ביותר מעולם בגרמניה.
יותר מ1.3 מיליון.
בשנה שעברה, הגענו ל 600,000,
אז חצי מהמספר שלי.
מה שאפשר לראות כאן זו פירמידת הגיל הגרמנית,
ושם, החלק השחור הקטן הזה למעלה, זה אני.
(צחוק) (מחיאות כפיים)
באדום, אפשר לראות את אוכלוסיית גיל העבודה הפוטנציאלית,
אז אנשים מעל לגיל 15 ומתחת לגיל 65,
ואני בעצם רק מעוניין באיזור האדום הזה.
עכשיו, הבה נעשה סימולציה פשוטה
של איך מבנה הגיל יתפתח במשך השנים הבאות.
כמו שאתם רואים,
הפיק נע ימינה,
ואני, עם הרבה בייבי בומרים אחרים, נפרוש ב 2030.
דרך אגב, אני לא צריך שום תחזיות
של שיעורי ילודה בשביל לצפות את האיזור האדום הזה.
האיזור האדום,
אז האוכלוסייה הפוטנציאלית בגיל העבודה ב2030,
כבר נחקק באבן היום,
חוץ משיעורי הגירה גבוהים הרבה יותר.
ואם תשוו את האיזור האדום הזה ב 2030 לאיזור האדום ב 2014,
הוא הרבה, הרבה יותר קטן.
אז לפני שאראה לכם את שאר העולם,
מה זה אומר עבור גרמניה?
אז מה שאנחנו יודעים מהתמונה הזו זה שהיצע העבודה,
אנשים שמספקים עבודה,
ירד בגרמניה, וירד באופן משמעותי.
עכשיו, מה לגבי דרישת העבודה?
שם זה נהיה מסובך.
כמו שאתם אולי יודעים, התשובה האהובה על המייעץ היא
"זה תלוי."
אז הייתי אומר שזה תלוי.
לא רצינו לחזות את העתיד.
ספקולטיבי ביותר.
עשינו משהו אחר.
הבטנו בתוצר הלאומי הגולמי וגידול הפרודוקטיביות בגרמניה
במהלך 20 השנים האחרונות,
וחישבנו את המקרה הבא:
אם גרמניה רוצה להמשיך עם התל"ג הזה וגידול הפורודוקטיביות,
נוכל לחשב ישירות
כמה אנשים גרמניה תצטרך כדי לתמוך בגדילה זו.
וזה הקו הירוק: ביקוש עבודה.
אז גרמניה תיתקל במחסור כשרונות גדול ממש במהרה.
8 מיליון אנשים חסרים.
זה יותר מ20% מכח העבודה הנוכחי שלנו.
מספרים גדולים, מספרים מאוד גדולים.
וחישבנו כמה וכמה מקרים,
והתמונה תמיד נראית כך.
עכשיו, על מנת לצמצם את הפער,
גרמניה צריכה להגביר הגירה בצורה משמעותית,
להכניס הרבה יותר נשים לשוק העבודה,
להעלות את גיל הפרישה ---
דרך אגב, הנמכנו אותו השנה ---
ואת כל המדדים האלה בבת אחת.
אם גרמניה תיכשל כאן, גרמניה תקפא על השמרים.
לא נתפתח עוד. למה?
בגלל שהעובדים לא שם בשביל לחולל את ההתפתחות הזו.
וחברות יחפשו כשרונות במקום אחר.
אבל איפה?
עכשיו, אנחנו מדמים ביקוש והצע עבודה
עבור 15 הכלכלות הגדולות בעולם,
שמיצגות יותר מ 70 אחוז מהתל"ג העולמי,
והתמונה הכוללת נראית ככה עד 2020.
כחול מייצג עודף עבודה,
אדום מייצג חוסר בעבודה,
ואפור הן המדינות הגבוליות.
אז עד 2020, אנחנו עדיין רואים עודף עבודה בכמה מדינות,
כמו איטליה, צרפת, ארה"ב,
אבל התמונה הזו תשתנה באופן דרמטי עד 2030.
עד 2030, אנחנו נעמוד בפני משבר כח עבודה עולמי
ברוב הכלכלות הגדולות שלנו,
כולל שלוש מתוך ארבע מדינות בריק.
סין, עם מדיניות ילד אחד שלה, תיפגע,
כמו גם ברזיל ורוסיה.
עכשיו, לאמר את האמת,
במציאות המצב יהיה אפילו יותר מאתגר.
מה שאתם יכולים לראות כאן הם מספרים ממוצעים.
אנחנו מוציאים אותן מהממוצע
ופילחנו אותן לרמות יכולות שונות,
ומה שמצאנו
היה אפילו חסרונות גדולים יותר לאנשים עם כישורים גבוהים
ועודף חלקי של אנשים ללא כישורים.
אז בנוסף למחסור עבודה כללי,
נעמוד בפני חוסר התאמה של כישורים בעתיד,
וזה אומר אתגרים עצומים
בנוגע לחינוך, הכשרה,
הקניית כישורים חדשים עבור ממשלות וחברות.
עכשיו, הדבר הבא שבדקנו היה רובוטים, אוטומציה, טכנולוגיה.
האם טכנולוגיה תשנה את התמונה הזו ותגביר יצרנות?
עכשיו, התשובה הפשוטה תהיה
שהמספרים שלנו כבר כוללים גדילה משמעותית ביצרנות
המונעת על ידי טכנולוגיה.
תשובה ארוכה תלך ככה:
בואו ניקח שוב את גרמניה.
לגרמנים יש שם מסויים בעולם
כשזה מגיע ליצרנות.
בשנות ה 90, עבדתי במשרד שלנו בבוסטון במשך כמעט שנתיים,
וכשעזבתי, שותף בכיר מבוגר אמר לי, ממש,
"תשלח לי יותר מהגרמנים האלה, הם עובדים כמו מכונות."
(צחוק)
זה היה ב 1998.
16 שנים אח"כ, בטח הייתם אומרים הפוך.
"שלחו לי עוד מכונות כאלו, הן עובדות כמו גרמנים"
(צחוק) (מחיאות כפיים)
טכנולוגיה תחליף הרבה עבודות, עבודות רגילות.
לא רק בתעשייה היצרנית,
אבל אפילו עובדי משרד בסכנה
ואולי יוחלפו ברובוטים.
בינה מלאכותית, ביג דאטה, או אוטומציה.
אז שאלת המפתח איננה האם טכנולוגיה תחליף חלק מהעבודות,
אלא מתי, כמה מהר ובאיזה היקף?
או במילים אחרות,
האם טכנולוגיה תעזור לנו לפתור את המשבר העולמי הזה בכח העבודה?
כן ולא.
זו גרסה יותר מתוחכמת של "זה תלוי".
(צחוק)
בואו ניקח את תעשיית המכוניות כדוגמה,
מפני ששם, יותר מ 40 אחוז מהרובוטים התעשייתיים כבר עובדים
ואוטומציה כבר תפשה את מקומה.
ב 1980, פחות מ 10% ממחיר ייצור רכב
נגרם מחלקים חשמליים.
היום, המספר הזה הוא יותר מ 30%
והוא יגדל ליותר מ 50% עד 2030.
והחלקים האלקטרוניים והאפליקציות
דורשות כישורים חדשים ויצרו הרבה עבודות חדשות,
כמו מהנדס מערכות קוגניטיביות
שממקסם את התקשורת בין הנהג למערכות האלקטרוניות.
ב 1980, לאף אחד לא היה מושג שכזו עבודה תהיה קיימת.
למעשה,
מספר האנשים הכולל המעורב בייצור מכונית
השתנה רק מעט בעשורים האחרונים,
למרות רובוטיקה ואוטומציה.
אז מה זה אומר?
כן, טכנולוגיה תחליף משרות רבות,
אבל גם נראה הרבה משרות חדשות ומיומנויות חדשות באופק,
וזה אומר שטכנולוגיה תרע את חוסר התאמת הכישורים שלנו.
וסוג כזה של היפוך מיצוע
מגלה את האתגר החיוני לממשלות ועסקים.
אז אנשים, אנשים בעלי כישורים,
כשרונות, יהיו הדבר הגדול בעשור הבא.
אם הם משאב נדיר, אנחנו צריכים להבין אותם טוב יותר.
האם הם למעשה מוכנים לעבוד בחו"ל?
מה עדיפויות העבודה שלהם?
כדי לברר זאת, השנה ערכנו סקר עולמי
בקרב יותר מ 200,000 מחפשי עבודה מ 189 מדינות.
הגירה היא בהחלט מידה אחת לסגירת הפער,
לפחות בתווך הקצר,
אז שאלנו על ניידות.
יותר מ 60% מ 200,000 מחפשי העבודה הללו
מוכנים לעבוד בחו"ל.
עבורי, מספר גבוה באופן מפתיע.
אם אתם מביטים בעובדים בגיל 21 עד 30,
המספר הזה גבוה אף יותר.
אם נפצל את המספר הזה לפי מדינות,
כן, העולם הוא נייד, אבל רק חלקית.
המדינות הפחות ניידות הן רוסיה, גרמניה וארה"ב.
עכשיו לאן האנשים האלו רוצים לעבור?
מספר שבע היא אוסטרליה, היכן ש 28% יכולים לדמיין לעבור לשם.
אח"כ צרפת, שוויץ, גרמניה, קנדה, אנגליה,
והבחירה מספר אחת בעולם היא ארה"ב.
עכשיו, מהן עדיפויות העבודה של 200,000 האנשים הללו?
אז מה הם מחפשים?
מתוך רשימה של 26 נושאים, משכורת היא רק מספר שמונה.
ארבעת הנושאים העליונים סובבים כולם סביב תרבות.
מספר ארבע,
קיום מערכת יחסים מצויינת עם הבוס;
שלוש, הנאה מאיזון טוב של עבודה וחיים;
שתיים, קיום מערכות יחסים מצויינות עם קולגות;
והעדיפות העליונה בכל העולם
היא להיות מוערך עבור העבודה שלך.
האם אני מקבל תודה?
לא רק פעם בשנה עם תשלום הבונוס השנתי,
אבל כל יום.
ועכשיו, משבר כח העבודה העולמי שלנו נהיה אישי מאוד.
אנשים מחפשים הוקרה.
האם לא כולנו מחפשים הוקרה בעבודות שלנו?
עכשיו, תנו לי לחבר את הנקודות.
אנחנו נעמוד בפני משבר כח עבודה עולמי
שיהיה מחסור עובדים עולמי
עם חוסר התאמת כישורים גדול,
וגם אתגר תרבותי גדול.
ומשבר כח העבודה הזה מתקרב מאוד מהר.
כרגע, אנחנו ממש בנקודת המפנה.
אז מה אנחנו, מה הממשלות שלנו, מה חברות יכולות לעשות?
כל חברה,
אבל גם כל מדינה,
צריכה אסטרטגיית אנשים,
ולפעול על פיה מיד,
ואסטרטגיית אנשים כזו עשויה מארבעה חלקים.
מספר אחד, תוכנית
לאיך לחזות היצע וביקוש למשרות שונות וכישורים שונים.
תכנון כוח עבודה יהפוך ליותר חשוב מתכנון פיננסי.
שתיים, תוכנית לאיך למשוך אנשים מצויינים:
דור Y, נשים, אבל גם אנשים בפנסיה.
שלוש, תוכנית עבור איך לחנך ולהקנות להם כישורים חדשים.
יעמוד בפנינו אתגר עצום של הכשרה.
וארבע,
עבור איך לשמור את האנשים הטובים ביותר,
ובמילים אחרות,
איך לייצר תרבות הערכה ויחסים.
עם זאת, גורם נוסף הוא השינוי בגישה.
עובדים הם משאבים, הם נכסים,
לא עלויות, לא מספר ראשים,
לא מכונות,
אפילו לא הגרמנים.
תודה.
(מחיאות כפיים)