רוב האנשים יקחו כדור,
יקבלו זריקה,
או יקחו תרופה בצורה כלשהי במהלך חייהם,
אבל רובנו לא יודעים כלום על איך החומרים האלה למעשה עובדים.
איך תרכובות שונות יכולות להשפיע על הדרך בה אנחנו מרגישים פיזית,
חושבים,
ואפילו מתנהגים?
לרוב, זה תלוי באיך התרופה משנה את התקשורת
בין תאים במוח.
יש מספר דרכים שונות שזה יכול לקרות.
אבל לפני שזה נכנס למוח,
כל תרופה צריכה ראשית להגיע למחזור הדם
במסע שיכול לקחת בין שניות לשעות,
תלוי בגורמים כמו איך לוקחים אותה.
השיטה הכי איטית היא לבלוע תרופה
בגלל שהיא חייבת להספג על ידי מערכת העיכול
לפני שהיא משפיעה.
שאיפת תרופה מביאה אותה למחזור הדם מהר יותר.
והזרקת תרופה לוריד עובדת מהר
גם כי היא דוחפת את הכימיקלים ישר למחזור הדם.
ברגע שהיא שם, התרופה מגיעה במהירות לשערי היעד שלה, המוח.
הכניסה לאיבר הזה נשמרת על ידי מחסום הדם מוח,
שמפריד בין הדם למערכת העצבים
כדי לשמור על חומרים מסוכנים פוטנציאלית בחוץ.
אז כל התרופות צריכות הרכב כימי ספציפי
שנותן להן את המפתח למנעול של המחסום הזה ולעבור.
ברגע שהן בפנים, התרופות צריכות להתחיל להפריע לפעולות הנורמליות של המוח
על ידי התמקדות ברשת הניורונים והסינפסות שלו.
ניורונים הם תאי מוח שיש להם גרעין, דנדריטים, ואקסון.
סינפסות הן מבנים שממוקמים לאורך דנדריטים או אקסונים
ומאפשרים העברה של אותות אלקטרוכימיים בין ניורונים.
האותות האלו יכולים לקחת צורה של כימיקלים שנקראים ניורוטרנסמיטורים.
כל ניורוטרנסמיטור משחק תפקיד שונה בניטור ההתנהגוית שלנו,
הרגשות,
וההכרה.
אבל כולם עובדים באחת משתי דרכים.
הם יכולים או להשבית את הניורון המקבל,
ולהגביל את הפעילות,
או לרגש אותו,
וליצור אות אלקטרוכימי חדש שמתפשט ברחבי הרשת.
כל שארית של ניורוטרנסמיטור בדרך כלל מתפרקת
או נספגת לתוך הניורון המשדר.
היעילות של תרופה נובעת מהיכולת שלו
לשנות את השידורים הסינפטיים האלה בשלבים שונים של התהליך.
התוצאה היא עליה או ירידה
בכמות הניורוטרנסמיטורים שמתפשטים.
לדוגמה, נוגדי דיכאון נפוצים כמו SSRI,
עוצרים את הספיגה מחדש של סרוטונין,
ניורוטרנסמיטור שמבקר את מצב הרוח שלנו.
זה דוחף באפקטיביות יותר ממנו לרשת העצבית.
בינתיים, משכחי כאבים, כמו מורפיום,
מעלים רמות של סרוטונין ונוראדרנלין,
שמנטרים אנרגיה,
עוררות,
ערנות,
ועונג.
אותם ניורוטרנסיטורים משפיעים גם על קולטני אנדורפין,
ומפחיתים את תחושת הכאב.
וחומרי הרדמה עובדים על ידי הגברת היצור של GABA
כדי להשבית פעילות עצבית
ומכניסים את האדם למצב רגוע ומורדם.
מה עם סמים לא חוקיים?
יש להם השפעות חזקות על המוח שאנחנו עדיין מנסים להבין.
קריסטל מת', אמפתמין,
משרה שחרור ארוך טווח של דופאמין,
נירוטרנסמיטר שמקושר לתפיסה של גמול ועונג.
הוא גם מפעיל קולטני נוראדרנלין,
שמגבירים את קצב הלב,
מרחיבים את האישונים,
ומפעילים את תגובת ההלחם או ברח.
קוקאין חוסם את הקליטה של דופאמין וסרוטונין,
ודוחף יותר לתוך הרשת
שם הוא מגביר את האנרגיה,
יוצר הרגשה של אופוריה,
ומקטין את התאבון.
ולסמים גורמי הזיות יש כמה מההשפעות המוזרות.
חומרים כמו LSD,
מאסקלין,
ו DMT
כולם חוסמים את שחרור הסרוטונין,
שמנטר את מצבי הרוח והאיפולסיביות.
יש להם גם השפעה על המעגלים המוחיים
שמעורבים בתפישה, למידה וניטור התנהגות,
מה שאולי מסביר למה לסמים האלה יש השפעה כל כך חזקה.
אפילו אם כמה מההשפעות האלו נשמעות מרגשות,
יש סיבות למה כמה מהסמים האלה תחת ניטור כבד והרבה פעמים לא חוקיים.
לסמים יש את הכוח לשנות את הכימיה של המוח,
ושימוש חוזר יכול לחווט מחדש באופן קבוע את רשתות הניורונים
שתומכות ביכולת לחשוב,
לבצע החלטות,
ללמוד,
ולזכור דברים.
יש הרבה שאחנו עדיין לא יודעים בנוגע לסמים וההשפעות שלהם,
גם לטובה וגם לרעה.
אבל אלה שאנחנו יודעים עליהם הם אלה שאנחנו לומדים מקרוב,
והופכים אותם לתרופות חזקות.
כשהידע שלנו גדל בנוגע לתרופות וההשפעות שלהן על המוח,
האפשרויות גם גדלות
לטיפול בהרבה בעיות רפואיות שחוקרים לא מבינים היום.