Életem küldetésének tekintem,
hogy munkáimban bemutassam, mennyire sürgető a klímaváltozás fenyegetése.
Az Északi-sarkvidékre utaztam, hogy megörökítsem a sarkköri jég
olvadásának szemünk előtt zajló történetét,
majd délre, az Egyenlítőhöz, hogy dokumentáljam a tengerszint emelkedését.
Legutóbb Grönland jeges partjait és az alacsony fekvésű Maldív-szigeteket
látogattam meg, kapcsolatba hozva egymással két olyan részét
a Földnek, amelyeknek látszólag semmi közük egymáshoz,
ám egyformán veszélyeztettek.
Rajzaim az átmenet, a zűrzavar pillanatait
és a táj nyugalmát tárják fel,
lehetővé téve a nézőnek, hogy érzelmileg
kötődjön egy helyhez, amit talán soha nem lesz módja meglátogatni.
Én a szépség közvetítését választom a pusztulásé helyett.
Ha megtapasztaljuk ezeknek a tájaknak a fenségességét,
az talán arra ösztönöz, hogy megvédjük és megőrizzük őket.
A viselkedéspszichológia azt írja le, hogy tetteink
és döntéseink mindenekelőtt érzelmeinken alapulnak.
Tanulmányok mutatták meg, hogy a művészet nagyobb hatást gyakorol
az érzelmekre, mint egy ijesztő tudósítás.
A szakértők jégmentes sarkköri nyarakat
jósolnak akár már 2020-ra.
A tengerszintek valószínűleg 60-300 cm-t fognak emelkedni
a század végére.
Pályámat annak szenteltem, hogy ezeket az előjelzéseket valami elérhető médiumon
keresztül világítsam meg,
ami más módon mozgósít, mint egy statisztika.
Először elutazom azokra a helyekre,
melyeket a klímaváltozás leginkább érint.
A helyszínen több ezer fotót készítek.
Visszaérve a stúdióba
emlékeimből és a fotókból dolgozom,
hogy nagyméretű kompozíciókat készítsek,
néha három méternél is nagyobbakat.
Lágy pasztellel dolgozom, ami száraz, mint a faszén, de színes.
Én rajzoknak tekintem őket, míg mások festményeknek hívják.
Ám meghökkenek, mikor "ujjal festőnek" titulálnak.
(Nevetés)
Nem használok semmilyen eszközt,
mindig is az ujjaimat és a tenyeremet használtam
hogy a festéket a papírra felvigyem.
A rajzolás egyfajta meditáció számomra.
Elcsendesíti az elmémet.
Nem is tudom, hogy amit rajzolok
az jég vagy víz.
Helyette a képet szín-
és formaelemeire bontom le.
Amikor egy kép készen van,
akkor áll össze bennem a kompozíció egészként,
ahogy a jéghegy úszik az üvegszerű vízen,
vagy egy tarajos hullám habzik.
Átlagban, egy ekkora kép körülbelül, mint láthatjátok,
10 másodperc alatt készül el.
(Nevetés)
(Taps)
Valójában 200-250 óra elkészíteni egy ekkora méretű képet.
Azóta rajzolok, amióta meg tudom fogni a pasztellt.
Édesanyám művész volt, úgy nőttem fel,
hogy rajzeszközök hevertek a házban mindenfelé.
Anyámat fényképezés iránti szeretete
a legtávolabbi helyekre hajtotta
és mi, a családja, szerencsések voltunk,
mert csatlakozhattunk és támogathattuk ezekben a kalandokban.
Észak-Afrikában tevegeltünk,
az Északi-Sark közelében kutyaszánon utaztunk.
2012 augusztusában vezettem az első saját expedíciómat
egy csapat művésszel és tudóssal Grönland északnyugati partjaihoz.
Eredetileg édesanyám vezette volna a túrát.
A tervezés korai szakaszában voltunk,
az volt a szándékunk, hogy együtt utazunk,
és akkor ő agydaganat áldozata lett.
A rák gyorsan elhatalmasodott teste és elméje felett,
és hat hónap alatt elment.
A betegség hónapjai alatt
egyszer sem ingott meg elszántsága az expedíció iránt, és megígértem neki,
hogy véghezviszem az ő utolsó utazását.
Édesanyám sarkvidék iránti szenvedélye
visszhangzott bennem Grönlandon,
és éreztem a táj erejét,
és sérülékenységét.
Már a jéghegyek puszta mérete
is alázatra késztetett.
A jégmezőket a mozgás és a hangok életre keltik,
ahogy sohasem vártam volna.
Megnöveltem a kompozícióim méretét,
hogy érzékeltessem azt a borzongást, amit én is tapasztaltam.
Amilyen lenyűgöző a jég,
olyan sérülékeny is.
A hajónkból
láthattam, ahogy izzadnak a jéghegyek a szokatlanul meleg napsütésben.
Alkalmunk volt meglátogatni sok-sok inuit közösséget Grönlandon,
akik hatalmas kihívásokkal szembesülnek napjainkban.
A helyiek óriási területekről beszélnek, ahol már nem alakul ki
olyan tengeri jégtakaró, mint régente.
Jég nélkül a vadász- és halászati területeik
jelentősen csökkennek,
fenyegetve ezzel életüket és túlélésüket.
Grönland olvadó gleccserei
az egyik legjelentősebb tényező a tengerszint emelkedésében.
A világ legalacsonyabban fekvő szigeteit már
elkezdte elönteni a tenger.
Egy évvel a grönlandi utazásom után a Maldív-szigeteket látogattam meg.
Ez a világ legalacsonyabban fekvő és leglaposabb országa.
Amíg ott voltam, képeket és inspirációt gyűjtöttem
egy új alkotáshoz:
hullámok, amik ellepik egy ország partjait,
mely teljesen víz alá kerülhet akár már ebben a században.
Naponta történnek olyan események,
amelyek rombolást okoznak egyéneknek és a közösségnek egyaránt.
Mikor Grönlandon voltam,
szétszórtam édesanyám hamvait az olvadó jégen.
Így része maradt annak a tájnak, amit annyira szeretett,
még akkor is, ha már az is elmúlt és új formát öltött.
A sok-sok adomány egyike, melyet tőle kaptam
a pozitívumokra való fókuszálás
a negatívumok helyett.
A rajzaim azt a szépséget dicsérik, melyet mindannyian el fogunk veszíteni.
Remélem, fennmaradnak dokumentumként a változásban lévő fenségesen tájról,
leírva az átalakulást, és arra ösztönözve globális közösségünket,
hogy tegyen a jövőért,
Köszönöm!
(Taps)