דורות רבים הרגישו שהם הגיעו
לשיא הההתקדמות הטכנולוגית,
ועדיין לפני 100 שנה,
הטכנולוגיות שאנחנו לוקחים כמובנות מאליהן היום
נראו כמו קסם בלתי אפשרי.
אז האם יהיה שלב
בו ההתקדמות הטכנולוגית תגיע לשיא של ממש?
ואם כן, האם אנחנו קרובים בכלל לשיא זה?
לפני חצי מאה,
האסטרונום הרוסי ניקולאי קרדשב שאל שאלות דומות
שהובילו אותו למציאת דרך למדידת התקדמות טכנולוגית,
אפילו כשאין לנו מושג איך בדיוק יראו טכנולוגיות מתקדמות אלו.
כל מה שנעשה בעתיד ידרוש אנרגיה,
אז סולם קרדשב מדרג ציבילזציות פונטציאליות,
ציביליזציות חייזריות אי שם ביקום או הציביליזציה שלנו,
לשלוש רמות בהתבסס על צריכת אנרגיה.
הכמות הזעירה של אנרגיה שאנחנו צורכים כרגע
מחווירה מול האנרגיה הבלתי מנוצלת.
סוג I, או ציביליזציה פלנטרית,
יכולה לנצל את כל משאבי האנרגיה של פלנטת הבית שלה.
במקרה שלנו, זה 174,000 הטרה-ווט שכדור הארץ שלנו מקבל מהשמש.
אנחנו מנצלים כרגע בערך 15 טרה-וואט מזה,
בעיקר על ידי שריפת אנרגיה סולארית שאגורה בדלקים מאובנים.
כדי להפוך לציביליזציה מסוג I,
נצטרך ללכוד אנרגיה סולרית באופן ישיר ויעיל יותר
על ידי כיסוי הפלנטה בפנלים סולארים.
בהתבסס על המודלים האופטימיים ביותר,
אולי נגיע לשם תוך ארבע מאות שנים בלבד.
מה השלב הבא?
ובכן, כדור הארץ מקבל רק שבריר מאנרגית השמש,
בעוד שאר 400 היוטוא-וואט מבוזבזים בחלל הריק.
אבל סוג II, או ציביליזציה כוכבית,
תנצל את מירב האנרגיה של כוכב הבית שלה.
במקום להתקין פנלים סולארים ברחבי הפלנטה,
ציביליזציה מסוג II תתקין אותם כך שיקיפו את הכוכב שלה,
וייצרו מבנה תאורתי שנקרא כדור דייסון.
והשלב השלישי?
ציביליזציה מסוג III תנצל את האנרגיה של כל גלקסיית הבית שלה.
אבל אנחנו יכולים גם לחשוב על התקדמות בכיוון הפוך.
כמה קטן ניתן להגיע?
על פי הלך מחשבה זה, הקוסמולוג הבריטי ג'ון בארו
סיווג ציביליזציות על פי גודל העצמים בהם הן שולטות.
החל ממבנים מכאניים בקנה המידה שלנו,
וכלה באבני הבניין של הביולוגיה של גופנו,
עד לאטומים עצמם.
כרגע הגענו לרמה האטומית, למרות שהשליטה שלנו עדיין מוגבלת.
אבל פוטנציאלית נוכל להגיע לרמה הרבה יותר קטנה בעתיד.
כדי להבין עד כמה זה נכון,
היקום הנצפה הוא ב 26 סדרי גודל גדול יותר מהגוף האנושי.
זה אומר שאם תעשו זום החוצה בפקטור של עשר בחזקת 26,
תגיעו לקנה המידה של היקום.
אבל כדי להגיע לקנה המידה המינימלי, הידוע כאורך פלאנק,
תצטרכו לעשות זום פנימה 35 פעמים.
כמו שהפיזיקאי ריצ'ארד פיינמן אמר פעם, "יש שפע מקום בתחתית."
מבלי להעדיף תאוריה זו או אחרת,
סביר להניח שהציביליזציה שלנו תמשיך להתפתח
גם על פי סולם קרדשב וגם על פי סולם בארו.
דיוק בקנה מידה קטן יותר מאפשר לנו להשתמש באנרגיה ביתר יעילות
ולאפשר לנו גישה למקורות אנרגיה חדשים, כמו היתוך גרעיני,
או אפילו אנטי-חומר.
והאנרגיה המוגברת הזו מאפשרת לנו להתרחב ולבנות בקנה מידה גדול יותר.
ציביליזציה מתקדמת באמת, אם כן,
תנצל גם אנרגיה כוכבית וגם טכנולוגיות תת אטומיות.
אבל התחזיות האלו לא נעשו רק עבור האנושות.
הם משמשים גם כאמצעים אפשרייים
לזיהוי חיים תבוניים ביקום.
אם נגלה כדור דייסון סביב כוכב מרוחק,
זה סימן די משכנע לקיום חיים.
או, מה אם, במקום מבנה ששואב פסיבית את כל אנרגית הכוכב,
כמו צמח,
ציביליזציה חייזרית בנתה מבנה ששאב אקטיבית את האנרגיה של הכוכב
כמו יונק דבש.
ולמרבה הפחד, כבר נתקלנו בגופים שמיימיים סופר דחוסים
בערך בגודל של פלנטה
שמרוקנים אנרגיה של כוכב גדול בהרבה.
זה יהיה מוקדם מדי להסיק
שזוהי עדות לחיים ביקום.
יש גם הסברים לתצפיות האלו
שלא כוללים צורות חיים חייזריות.
אבל זה לא עוצר בעדנו מלשאול, "מה אם?"