ערב טוב. אתם מתחילים?
קריין בתשדיר: "סליחה? סליחה... (כחכוח) אני מבקש מכל הנשים הנמצאות על הבמה
לצאת מהאולם כדי שנוכל להתחיל."
קריינית בתשדיר: "ב-2015 עדיין אומרים לך: "תהיי יפה ותשתקי!"
ועידות וכינוסים מתקיימים עם אפס דוברות.
(זה נראה לי דלוק...) דלוק!
קריינית: "נוכחות נשית עם אפס שיוויון. הגיע הזמן לשנות את זה!"
מהיום, 'אפס נשים' - מחוץ לחוק!"
או.קיי.
בשנה הבאה, אני מבטיחה, לממן את האירוע הזה
אם ''אפס נשים'' יהיה מחוץ לחוק.
אם החוק יחייב שיוויון מגדרי.
כולכם שמעתם. זהו.
אפשר להתחיל... תודה.
(אה, אני מתחילה. אוי יוי יוי... טוב.)
או.קיי. לפני כמה ימים פגשתי את ישראלה אורון
ישראלה אורון היתה קצינת ח''ן ראשית והאשה הראשונה בוועדה לבטחון לאומי
היא עבדה עם הפלסטינאים. ניסתה לעשות הסכמי שלום.
שכמו שאנחנו יודעים, לא הצליחו.
בצבא היא היתה שנתיים מפקדת שלי
והיא פגשה אותי ואמרה לי: 'לא זכרתי שאת לוחמת למען שיוויון מגדרי'
לא ידעתי שאת פמיניסטית וזאת הפעם האחרונה שאני אומרת שאני פמיניסטית
אה, ואמרתי לה שגם אני לא ידעתי.
שאני לוחמת למען שיוויון מגדרי
ומה שהפך אותי לוחמת ובאמת אני לוחמת למען שיוויון מגדרי
אלו המספרים...
השכר של נשים בארץ נמוך ב-30% משכר של גברים
אותי זה מזעזע. אני לא מבינה למה.
יש לנו רק 18% דירקטוריות
בחברות הציבוריות יש 3,700 דירקטורים ורק 650 דירקטוריות. למה?
בשבוע האחרון התפרסם סקר, או לא סקר, עובדות...
מבין 150 המשתכרים הגבוהים בהיי-טק יש רק שלוש נשים!
היום על הבמה, לדעתי, ראינו איזה 7 נשים שראויות להשתכר שכר מאד גבוה
רק שלוש נשים, זה 2%. מזעזע! למה?
בממשלה הידועה שלנו יש שלוש שרות, מבין 22 שרים.
בממשלה הקודמת היו 4 שרות מבין 18. התדרדרות...
למרות שזו רק אחת, זו התדרדרות של 25%.
ויש רק 4 מנהלות בתי חולים, יש בארץ 45 בתי חולים.
אז, למה זה קורה? האם נקודת הפתיחה שלנו כל כך גרועה?
לא ולא! 57% מהזכאים לתואר ראשון הן נשים.
60% מהזכאיות לתואר שני, הן נשים.
יותר מ-50% מהזכאים לתואר שלישי, לדוקטורים, הן נשים.
מה כאן קורה? הרי זה לא הגיוני.
אה, למען האמת, אני...
אני בת 56. ז'תומרת שאני הרבה שנים בעולם.
וכל החיים הייתי מן אשה-גבר. עבדתי מאד-מאד קשה.
ולא התחשבתי בכלל ב... הייתי בטוחה שכל אדם אחראי לגורלו
אשה, גבר, זה ממש לא משנה. צריך לעבוד קשה, לעבוד יותר קשה
ולהגיע לאן שרוצים.
קצת בניגוד ל"קדימה אמא" ממש ככה. אשה-גבר.
והגעתי לפני 17 שנים למקאן.
מקאן זה גוף שמאד מקדם שיוויון מגדרי
ובעצם חייתי שם עם עיניים עצומות לרווחה.
חשבתי שמה שקורה במקאן, ותיכף אני אספר על זה קצת,
קורה בכל העולם. או לפחות, בישראל.
ונכון להיום, אחרי שראינו את המספרים
ואנחנו רואים את המספרים האלו כל יום. התשדיר ששמעתם, הוא תשדיר לכבוד איזה כנס
שיש בו אפס נשים. וקרוב ל-30 גברים נאורים, חילוניים, מצליחנים.
לכן שמעתם את התשדיר הזה.
חשבתי לעצמי, אם חייזר יבוא לכדור הארץ ויראה מה אנחנו הנשים שוות
כן... אני אוהבת מספרים, כי מספרים זה מאד אובייקטיבי
יחשוב שהנשים הן זן נחות של חיה.
ממש לא... לא בני אדם. זה מזעזע. זה מזעזע!
אז אני אספר לכם קצת על עצמי
כמו שאמרתי, אני...
אני הייתי אשה כזאת שעובדת 24/7
גם היום אני עובדת 24/7, לא הצלחתי לשנות את זה.
אני אמא לשלושה ילדים. לשתי בנות ובן.
אני אחות לשלוש אחיות וארבעה אחים.
יש לי 20... מה יש לי? אה... שלוש אחיות ושלושה אחים.
מזל. אני טובה במספרים. (צחוק)
יש לי 12 אחייניות, מתוך 25 אחיינים.
ואני בעיקר מנהלת של 400 עובדים, מתוכם 250 נשים
ולבת הגדולה שלי יש נכדה בבטן.
(מחיאות כפיים) זה חשוב. זה חשוב כי המלחמה שלי עכשיו היא הרבה יותר חשובה.
היא לא רק לדור הבא. היא לדור הבא-הבא.
אה, אני... במהלך הקריירה שלי
עשיתי כל מיני דברים, שהיום נראים לי הזויים. לדוגמה
אני גרה בתל אביב. עבדתי בחברה שנמצאת בנהריה.
כמעט כל היום הייתי בשבע בבוקר בישיבות בנהריה.
תעשו חישוב מתי יצאתי. חמש... משהו כזה.
להביא את הילדות לבית ספר, או אפילו להגיד להן "היי. ביי"
או אפילו להכין סנדוויץ' זה כבר היה נהיה לא טרי, עד שהן קמו...
הייתי בשלוש... מה אמרת? ''חופשות לידה?!"
אז, אחרי שתי לידות חזרתי אחרי 10 ימים
ובלידה של הבת שלי האמצעית חזרתי למחרת
כי ילדתי ב-1/6, וב-2/6 כבר הצטרכתי לעשות משכורות
ל-150 עובדים ממש ככה
והסיפור שמבחינתי, כאילו, הכי משקף איך פעלתי
הבאתי את הילדות שלי לבית הספר בשש בבוקר ראיתי שהגן נעול
אבל מיהרתי לעבודה, כי הייתי חייבת להגיע ראשונה
ואז גיליתי, לקראת הצהריים, ובעבודה גם לא היה אף אחד
אבל אמרתי לעצמי: "ברור. אני הכי חרוצה. וזה, וזה, וזה..."
ואז גיליתי שהשעון השתנה מקיץ לחורף, או מחורף לקיץ
ואז עוד לא היו אייפונים. אז גיליתי את זה... אתם מבינות. או מבינים
...מאוחר מדי! בהחלט טראומטי.
נכון להיום אני במקאן.
במקאן, כמו שאמרתי יש 400 עובדים מהם 250 נשים.
ואם אנחנו נסתכל על המספרים של מקאן.
נראה תמונה שונה לגמרי, מהתמונה שראינו בהתחלה.
בהנהלה. קודם כל יש 90 מנהלים 50 מהן נשים.
כל הנשים שהתחילו אצלנו כצעירות התחתנו, ילדו ילדים, חלק התגרשו...
כאילו, חיים שלמים איתנו במקאן.
בסך הכל יש, כמו שאתם מבינים, הרבה יותר נשים מגברים.
וכל הנשים נשארות הרבה מאד שנים
ויש לנו במקאן עקרונות ניהול שקצת, אני חושבת,
כשעושים סינתיזה מכל מה ששמענו פה...
1. גם לנשים וגם לגברים יש הזדמנויות זהות.
כל אחד יכול להגיש מועמדות לכל תפקיד.
התפקיד זהה - השכר זהה.
מכיוון שאין כאן אף אחד ממקאן, אף גבר ממקאן
אז אני יכולה להגיד שרוב הנשים הבכירות בתפקיד זהה לגבר
באותו תפקיד מרוויחות קצת יותר, כי הן קצת יותר, באמת של החיים.
2. אין תקרת זכוכית כמו שאמרתי, ההזדמנויות שוות.
3. אנחנו מקבלים נשים בהריון אנחנו מקדמים נשים בהריון.
אנחנו מחליפים תפקידים לנשים בהריון מבחינתנו ההריון זה ממש חלק מהחיים
4. יש לנו ימים קצרים. גם לגברים וגם לנשים. אנחנו בהחלט ארגון הורי.
5. ולאחר לידה אנחנו מתאימים את התפקיד. אם אשה רוצה להמשיך להתקדם, סבבה
אם היא רוצה לעבור לתפקיד שהיא תוכל לתפקד כאמא קרובה זה גם בסדר
אנחנו מאד-מאד גמישים.
6. ובאוגוסט יש לנו קייטנה.
אתם יודעים שבשבועיים האחרונים של אוגוסט...
(מחיאות כפיים)
או רגע, איפה נעמה? ראית? מחאו לי כפיים...
נעמה לא האמינה שזה כזה דבר מיוחד.
זה באמת, אני חושבת, שזה מאד מיוחד.
אבל, מה התפקיד שלי בכל הסיפור הזה?
כי כל מה שאמרתי עכשיו, הפך להיות כבר להרגל,
כמו שאמרתי אני כבר 17 שנים במקאן.
באמת, אלו הם חיינו שם.
אבל מה התפקיד שלי? למה אני קמה כל בוקר?
בקטע של חיזוק הנשים?
קודם כל,
אני מאד אוהבת לחזק נשים חזקות
בכל דבר שאני עושה, אני מחזקת נשים חזקות
כי אני מרגישה שזה...
כי אני יודעת שזה מעלה את כולנו למעלה.
את כל האוכלוסיה! כן?
עכשיו, אני מקפידה שנשים שמנהלות דיון ישבו בראש השולחן
בכל דיון שאני נמצאת, אין סיכוי שאשה, דרך אגב, גם גבר
רק לגבר זה פחות יוצא
אז אין סיכוי שאשה תשב בשורה השנייה
היא תמיד תשב ליד השולחן או בראש השולחן
כל אשה שעושה משהו מנהלת שעושה משהו
חייבת לקחת על זה קרדיט.
לא אני נותנת לה את הקרדיט. אני לא מוכנה לתת לה את הקרדיט
אני מתעקשת על זה שהיא תיקח את הקרדיט
שכולם ידעו שהיא עשתה את זה.
הנשים המנהלות, מנהלות את המוניטין שלהן.
דרך אגב, זו משימה מאד מאד קשה
גם אני "יצאתי מהארון" רק בשנתיים האחרונות.
תיכף אני אגיד לכם למה
זו משימה קשה. אנחנו מאחורה.
תומכות בארגון. מאפשרות ל... וכולי, וכולי
אתם בטח מכירים את זה...
אני מחזקת את הבטחון והעצמאות של המנהלות.
דואגת לאגו. אגו, זו נשמעת מילה
שלא מתאימה לנו.
אבל כן. יש לנו אגו
ואנחנו צריכות לטפח. ולהשתמש בו כשנחוץ.
לא תמיד נחוץ להשתמש בו.
ואולי אחד הדברים הכי חשובים,
שאנחנו חייבות לחזק אחת את השנייה.
המנהלות שעובדות איתי כבר מנהלות הרבה מאד אנשים.
והן פועלות באותה דרך,
וזה אני חושבת הדבר שהכי יפה לראות בארגון שלנו
וכמו שאמרתי, המספרים שונים לגמרי מהמספרים בכלל האוכלוסיה.
יש לנו כאן סיטואציה של Win-Win
הוותק של הנשים שעובדות איתי הוא
כל אלו שמעל גיל 40 אז הוותק שלהן הוא קרוב ל-20 שנה
כל אלו שפחות, אז פחות
אבל הן מגיעות אחרי הלימודים ונשארות,
והן נאמנות בצורה יוצאת מן הכלל.
ואולי ההוכחה הכי טובה, כמובן, היא מספרית
המחזור שלנו הוא מיליארד שקל פי 4, או פי 5 ממספר שתיים
ואם לא הסברתי מה זה 'מקאן תל אביב',
אז מקאן תל אביב זאת קבוצת הפרסום הגדולה בישראל.
או.קיי. בנוסף לזה
התפקיד שלי? אני COO במקאן
ויושבת ראש מקאן ואלי, שתיכף אני אספר על זה
COO זה כמו שריל סנדברג. גם היא COO בפייסבוק.
התרגום בעברית הוא 'מנהלת תפעול'.
או.קיי.
כן. אני זהו... אני הולכת למעלה.
אז אני עכשיו, בנוסף למה שאנחנו עושים
אנחנו עושים גם, יש לנו יזמות תוך-ארגונית
לאו דווקא של אמהות. אבל בעיקר של נשים.
יש רק בשלוש השנים האחרונות, יש רק גבר אחד שהצליח להרים יזמות כזאת
ועכשיו כנראה תחליף אותו אשה. אבל יש לנו שש נשים שמובילות יזמויות.
היזמות הכי מפורסמת שלנו היא מקאן ואלי
מקאן ואלי זו סוכנות פרסום שהקמנו במצפה רמון
מנהלות את הסוכנות: מיכלי רומי, והדר גור-אריה
שתיהן גרות במצפה רמון.
נכון להיום, במצפה רמון, עובדים 40 אנשים.
20 משפחות עברו מהמרכז למצפה רמון
זאת סוכנות פרסום דיגיטלית.
(מחיאות כפיים)
שהמטרה שלה היא כלכלית-חברתית זהו. שום מטרה. רק כלכלית-חברתית.
וליישב את הארץ.
על זה אפשר לעשות TED בנפרד, רק על מקאן ואלי.
בנוסף יש מנהלת ששמה יוליה יבלונסקי.
היא באה אלי יום אחד ואמרה שהיא רוצה להקים בית ספר לניו מדיה
היא הקימה בית ספר לניו מדיה.
נכון להיום במקאן למדו כבר קרוב ל-100 תלמידים.
יוזמה שלה. יוזמה כלכלית לגמרי.
שמנצלת את כל הכשרונות שיש במקאן.
היוזמה השלישית זה שופיקה.
את שופיקה מנהלות מגי עזר ושירה פרחי.
או שירה רדו, היא גם הבת שלי...
שופיקה זה בעצם, עסקים קטנים,
e-commerce לעסקים קטנים
תוצרת כחול-לבן בלבד.
הרעיון של שופיקה, זה שבסופו של דבר, לחולל תעסוקה.
יש לנו היום באתר שופיקה,
אני מזמינה את כולכם להיכנס
יש קרוב לשמונים עסקים קטנים ואנחנו מוכרים בארץ ובחו''ל.
וזה גם המטרה היא חברתית-כלכלית
ועוד יוזמה, טקדייט של ה'הורוביצים'
שמפגישה סטארטאפים עם מותגים רגילים
והיזמות מדליקה ביזמות וכל אשה חזקה שמגיעה...
לא. כל אשה יזמת שמגיעה אלי ואומרת ''אני רוצה לעשות משהו''
נגיד, דלית, שעלתה קודם
אנחנו הולכות להקים ביחד בית מלון במצפה רמון
גם. הכל עם הסתכלות חברתית וכלכלית. כלכלית-חברתית.
הקמנו ביחד, כמה נשים,
שהחליטו לשנות את העולם את פרסונה
שבעצם, פרסונה רוצה,
המטרה של פרסונה שנהיה 50% בדירקטוריון.
שיהיה חוק ל-50% נוכחות נשית
זה אתר שאמור לחזק את כל הנשים שהן... כבר אני לא אוהבת העצמה נשית
כי נראה לי שכולנו מאד-מאד מועצמות. אנחנו ממש לא שם
אבל אנחנו לא נוכחות.
והחוסר נוכחות הזאת חייבת להשתנות.
כדי שיהיה לנו עולם טוב יותר. לנו ול... לא רק לבנות שלנו, גם לבנים שלנו.
אז אנחנו עובדות בלהיות 50%
ואנחנו גם מזמינות כל אשה שחושבת שהיא רוצה להיות נוכחת
להצטרף אלינו.
ואני חוזרת רגע להתחלה.
אתם זוכרים את ישראלה אורון שסיפרתי לכם עליה?
אז היא שייכת ל'פורום דבורה' ונפגשנו עם פורום דבורה
ואנחנו... זה נשים ביטחוניסטיות. אין דברים כאלה!
ואנחנו רוצות עכשיו
שהמפכ''לית הבאה של המשטרה תהיה אשה.
(מחיאות כפיים)
ואנחנו הולכות להילחם על זה.
זה מה שאנחנו רוצות.
אנחנו חושבות שזה יהיה נכון לכל אחת ואחד מאיתנו
במיוחד למדינת ישראל.
תודה!
(מחיאות כפיים)