בלילה שלפני נסיעתי לסקוטלנד,
הוזמנתי להנחות את הגמר
של התוכנית ״כוכב נולד״ הסינית בשנחאי
מול קהל חי של 80,000 איש באיצטדיון.
נחשו מי היה הכוכב האורח?
סוזן בויל.
ואמרתי לה ״אני נוסעת לסקוטלנד מחר.״
היא שרה מקסים,
ואפילו הצליחה לומר כמה מילים בסינית.
[סינית]
ובכן זה לא כמו "שלום" או "תודה."
הדברים הרגילים.
הפירוש הוא "בצל ירוק בחינם."
למה היא אמרה זאת?
כי זאת הייתה אחת השורות ששמעה
מהמקבילה הסינית שלנו לסוזן בויל -
אישה בת חמישים ומשהו,
מוכרת ירקות בשנחאי,
שאוהבת לשיר אופרות מערביות,
אבל היא לא הבינה
אנגלית, צרפתית או איטלקית,
אז היא בחרה להחליף את המילים
בשמות של ירקות בסינית.
(צחוק)
והמשפט האחרון של נסון דורמה
שהיא שרה באיצטדיון
היה "בצל ירוק בחינם"
אז כשסוזן בויל אמרה זאת,
80,000 איש בקהל שרו יחדיו
זה היה קורע מצחוק.
אז אני מניחה שגם סוזן בויל
ומוכרת הירקות משנחאי
באו מהשוליים
הן היו בעלות הסיכויים הנמוכים ביותר להצלחה
בעסק הזה ששמו בידור,
יחד עם זאת, האומץ והכישרון שלהן פרצו להן דרך.
התוכנית והפלטפורמה
העניקה להן במה
להגשים את חלומותיהן.
ובכן, להיות שונה זה לא כל כך קשה.
אנו כולנו שונים
מבחינות שונות.
אבל לדעתי להיות שונה זה טוב,
כי אתה מציג נקודת מבט שונה.
יתכן שיש לך סיכוי לחולל שינוי.
הדור שלי היה בר מזל
לחוות ולהשתתף
בשינוי הצורה ההיסטורי של סין
שגרם לכל כך הרבה שינויים
בעשרים, שלושים השנים האחרונות.
אני זוכרת בשנת 1990,
כשסיימתי את הקולג׳
הגשתי את מועמדותי למשרה במחלקת המכירות
במלון חמישה כוכבים הראשון בבייג'ין,
שרתון "החומה הסינית" - הוא עדיין קיים.
אז לאחר שתוחקרתי
במשך חצי שעה ע"י המנהל היפני,
הוא לבסוף אמר,
"אז ככה, גברת יאנג,
יש לך אילו שאלות לשאול אותי?"
אזרתי אומץ וקור רוח ואמרתי,
"כן, אבל האם תוכל לומר לי,
מה בדיוק אתה מוכר?"
לא היה לי מושג מהי בכלל מחלקת מכירות
במלון חמישה כוכבים.
זה היה היום הראשון שרגלי דרכה
במלון חמישה כוכבים.
בערך באותו הזמן,
ניגשתי לאודישן -
האודישן הפתוח הראשון מאז ומעולם
של הטלויזיה הממלכתית הסינית -
יחד עם עוד אלף תלמידות קולג'.
המפיק סיפר לנו
שהם מחפשים מישהי מתוקה, תמימה
יפיפייה עם פנים רעננות.
כשהגיע תורי, קמתי ואמרתי,
"מדוע האישיות של כל הנשים בטלויזיה
חייבת להיות יפה, מתוקה, תמימה
ואתם יודעים, תומכת?
מדוע הן לא יכולות להחזיק בדיעה משלהן
וקול משלהן?"
חשבתי שקצת פגעתי בהם.
אבל למעשה הם מאד התרשמו מדברי
וכך עליתי לסיבוב השני של ההתמודדות.
ולאחר מכן השלישי והרביעי.
לאחר שבעה סיבובים של התמודדות,
נשארתי השורדת האחרונה.
וכך הופעתי בטלויזיה הממלכתית בתוכנית בזמן צפיית השיא.
ותאמינו או לא
זו הייתה התוכנית הראשונה בטלווויזיה הסינית
שהתירה למנחים שלה
לדבר מהראש
ללא שיקראו תסריט מאושר
(מחיאות כפיים)
והקהל השבועי שלי בעת ההיא
מנה בין 200 ל 300 מיליון איש.
ובכן לאחר כמה שנים
החלטתי לנסוע לארה"ב ולאוניברסיטת קולומביה
על מנת ללמוד לתואר שני.
ואז הקמתי חברת תקשורת משלי,
דבר שהיה בלתי נתפס
בשנים שהתחלתי את הקריירה שלי.
אז אנו עושים דברים רבים.
ראיינתי יותר מאלף איש בעבר.
ולפעמים ישנם צעירים שפונים אלי
שאומרים "לאן, שינית את חיי."
ואני מרגישה גאווה בשל כך.
יחד עם זאת, אנו כל כך ברי מזל
להיות עדים לשינוי הצורה של כל המדינה.
השתתפתי בתהליך המכרז לקראת האולימפיאדה בבייג'ין
ייצגתי את תערוכת האקספו בשנחאי.
ראיתי את סין מאמצת את העולם אל לבה
ולהפך.
אבל לפעמים אני חושבת,
מה קורה עם הדור הצעיר של היום?
כיצד הם שונים,
ומה השינויים שהם הולכים לחולל
לצורך עיצוב העתיד של סין.
או יותר מכך, של העולם?
אז היום אני רוצה לדבר על אנשים צעירים
דרך הפלטפורמה של מדיה חברתית.
ראשית, מי הם? איך הם נראים?
ובכן שמה של נערה זאת הוא גו מיימיי -
בת 20, יפייפיה.
היא השוויצה בתיקים היקרים שלה,
בגדים ומכונית
במיקרובלוג שלה,
שהוא הגירסה הסינית לטוויטר.
היא טענה שהיא המנכ"לית של הצלב האדום
בלשכת המסחר [ארגון צדקה גדול בסין].
היא לא לקחה בחשבון
שהיא נגעה בעצב רגיש
ועוררה תהיות בכל המדינה.
כמעט מהומה,
כנגד האמינות של הצלב האדום.
הויכוח כל כך התלהט
שהצלב האדום היה צריך לכנס מסיבת עתונאים
על מנת להבהיר את הנושא.
והחקירה נמשכת.
בינתיים, נכון לעכשיו,
אנו יודעים שהיא המציאה לעצמה את התואר -
כנראה כי היא מרגישה גאה להיות מזוהה עם צדקה.
כל הפריטים היקרים האלו
ניתנו לה במתנה
על יד החבר שלה.
שהיה במועצת המנהלים
במחלקה אחת של הצלב האדום בלשכת המסחר.
זה מאד מסובך להסביר.
אבל בכל המקרה הציבור עדיין לא קונה את זה.
זה עדיין רותח.
זה מדגים לנו חוסר אמון כללי
בארגון ממשלתי או בארגון שנתמך ע"י הממשלה,
שהיה חסרה בו השקיפות בעבר.
כמו כן זה מראה לנו
את הכוח וההשפעה של המדיה החברתית
כמו מיקרובלוג.
המיקרובלוג פרץ בשנת 2010,
עם כמות כפולה של מבקרים
וכמות משולשת של זמן גלישה.
ב SINA.COM, פורטל חדשות גדול,
יש לבדו יותר מ 140 מיליון מיקרובלוגרים.
ב TENCENT , מאתיים מיליון.
הבלוגרית הפופולרית ביותר -
זאת לא אני -
היא כוכבת קולנוע.
ויש לה יותר מ 9.5 מיליון עוקבים או מעריצים.
בערך 80 אחוז מהמיקרובלוגרים הם אנשים צעירים,
מתחת לגיל 30.
ומאחר, כפי שאתם יודעים,
שהתקשורת המסורתית נשלטת ע"י הממשלה,
מדיה חברתית מציעה פתח
לשחרור של קצת קיטור.
ובגלל שאין יותר מדי פתחים אחרים,
החום שיוצא דרך הפתח הזה
הוא לעיתים חזק מאד, פעיל
ואפילו אלים.
אז דרך מיקרובלוגים
אנו מצליחים להבין את הנוער הסיני טוב יותר.
אז איך הם שונים?
ראשית, רובם נולדו
בשנות ה 80 ו 90,
תחת מדיניות "הילד האחד".
ובגלל ההפלות המלאכותיות
של משפחות שהעדיפו בנים על בנות,
יש לנו כרגע
30 מיליון יותר גברים צעירים מנשים.
זה יכול לגרום
לסכנה אפשרית לחברה.
אבל מי יודע,
אנו בעולם שהופך גלובלי,
הם יכולים לחפש חברות במדינות אחרות.
לרובם יש חינוך טוב למדי.
אחוז האנאלפבתים בסין בקרב הדור הזה
הוא מתחת לאחוז אחד.
בערים, 80 אחוז מהנערים הולכים לקולג'.
אבל הם עומדים בפני סין מזדקנת
עם אוכלוסיה של בני 65 ומעלה
שמגיעה לשבעה ומשהו אחוזים השנה.
ועומדת להיות 15 אחוזים
עד לשנת 2030.
ואתם יודעים שיש לנו את המסורת
שהדור הצעיר תומך כלכלית במבוגרים,
ודואג להם כשהם חולים.
אז זה אומר שזוגות צעירים
יצטרכו לתמוך בארבעה הורים
עם תוחלת חיים של 73 שנים.
לפיכך לאנשים צעירים
לא כל כך קל להתפרנס
ישנו עודף היצע של בוגרי קולג'
באיזורים העירוניים.
לבוגרי קולג' מוצעת משכורת התחלתית
של בערך 400 דולר לחודש
בה בשעה ששכר הדירה הממוצע
הוע מעל 500 דולר.
אז מה עושים? הם חייבים לחלוק מקום -
צפופים במקום מאד מצומצם
כדי לחסוך כסף -
והם קוראים לעצמם "שבטי נמלים."
ואלו שמוכנים להתחתן
ורוצים לקנות דירה משלהם
מבינים שהם צריכים לעבוד
במשך 30 עד 40 שנה
על מנת להרשות לעצמם לקנות את דירתם הראשונה
היחס באמריקה
יעלה לזוג חמש שנים של השתכרות,
אבל בסין זה 30 עד 40 שנה
עם מחירי הנדל"ן מרקיעי השחקים.
מתוך 200 מיליון העובדים שעברו לערים,
60 אחוזים הם צעירים.
הם מוצאים עצמם נקרעים
בין האיזורים העירוניים לבין האיזורים החקלאיים.
רובם לא מעונינים לחזור לכפר,
אבל אין להם תחושת שייכות.
הם עובדים שעות ארוכות
עם פחות הכנסה, פחות תשלומי רווחה.
והם יותר חשופים לפגיעה
בשל פיטורין,
עקב אינפלציה,
צמצום ההלוואות מהבנקים,
תיסוף הרנמינבי [המטבע הסיני],
או ירידה בביקוש
מאירופה וארה"ב
של המוצרים שהם מייצרים.
יחד עם זאת, בשנה שעברה,
התרחש אירוע מזעזע
במפעל בדרום סין של קבלנות משנה
13 עובדים צעירים
בסוף שנות העשרה ותחילת העשרים
התאבדו,
פשוט אחד אחד כמו במגיפה מדבקת
אבל הם מתו בגלל סיבות אישיות שונות.
כל התקרית הזאת
עוררה זעקת מחאה חברתית עצומה
על הבידוד
הפיזי והמנטלי כאחד,
של אותם מהגרי עבודה.
אלו שחוזרים לאיזורים הכפריים,
מתקבלים בברכה בבית
מאחר שעם הידע, כישורים והקשרים שלהם
שהם רכשו בערים,
עם העזרה של האינטרנט,
הם מצליחים לייצר עוד מקומות עבודה,
לשדרג את החקלאות המקומית וליצור עסקים חדשים
בשוק הפחות מפותח.
אז במשך השנים האחרונות, באיזורי החוף,
הם מצאו את עצמם במצוקה של ידיים עובדות.
התרשימים האלו מראים
רקע חברתי כללי יותר.
הראשון הוא מדד אנגל
שמסביר שהעלות של הצרכים היומיומיים
ירד באחוזים
לאורך כל העשור האחרון,
במונחי הכנסה למשפחה,
לכדי 37 ומשהו אחוזים.
אבל לאחר מכן בשנתיים האחרונות,
הוא מטפס ל 39 אחוזים,
ומשקף עלייה בעלות המחייה.
מדד ג'יני
חצה כבר את הרף המסוכן של 0.4.
כרגע הוא עומד על 0.5 -
גרוע יותר מבאמריקה -
מראה לנו את חוסר השיויון בהכנסה.
וכך אתם רואים את החברה כולה
הופכת למתוסכלת
בגלל איבוד חלק מהניידות שלה.
וכן התמרמרות ואפילו התרעומת
כלפי העשירים ובעלי הכוח
הוא נפוץ למדי.
אז כל האשמה בשחיתות
או עסקאות מתחת לשולחן של רשויות או עסקים
יעורר זעקת מחאה חברתית
או אפילו מתיחות וחוסר שקט.
אז דרך חלק מהנושאים החמים במיקרובלוגים,
אנו יכולים לראות מה הכי מעניין את הצעירים.
צדק חברתי ואחריות דיווח ממשלתית
עומדים במקומות הראשונים של דרישותיהם.
בסביבות העשור האחרון,
תהליכי עיור ופיתוח מסיביים
הביאו לידיעתנו דו"חות רבים
על ההריסה הכפויה
של נכסים פרטיים.
וזה עורר כעס ותסכול עצומים
בקרב הדור הצעיר שלנו.
לפעמים אנשים נהרגים.
ולפעמים אנשים מציתים את עצמם במחאה.
וכשאירועים כאלו מדווחים
תכופות באינטרנט,
הציבור זועק לממשלה לפעול על מנת לעצור את התופעה.
והחדשות הטובות הן שמוקדם יותר השנה,
מועצת המדינה העבירה תקנה חדשה
בעניין החרמת והריסת בתים
והעבירה את הסמכות
להורות על הריסה בכפייה, מהרשויות המקומיות
לבית המשפט.
בדומה לכך, נושאים רבים אחרים הנוגעים לבטיחות הציבור
הוא נושא חם באינטרנט.
שמענו על זיהום האוויר,
זיהום המים, מזון מורעל.
ונחשו מה, יש לנו בשר בקר מזוייף.
יש להם מיני מרכיבי מזון
שמברישים בעזרתם נתחי עוף או דג,
והם נראים כמו בשר בקר
ולאחרונה,
אנשים מודאגים ביותר משמן הבישול,
מאחר שהתגלו אלפי אנשים
מזקקים מחדש שמן בישול
משאריות מזון של מסעדות.
אז כל אותם דברים
עוררו זעקת זעם דרך האינטרנט
ולמזלנו,
ראינו את הממשלה
מגיבה מהר יותר וגם תכופות יותר
לדאגות הציבור.
בזמן שנראה שהאנשים הצעירים די בטוחים
לגבי מעורבותם
בקביעת המדיניות הציבורית,
אבל הם לפעמים מעט אבודים
בנוגע למהוויהם מחייהם הפרטיים.
סין קרובה לעבור את ארה"ב
כשוק מספר אחת
למותגי יוקרה -
זה לא כולל את ההוצאות הסיניות
באירופה ומקומות אחרים.
אבל, יודעים מה, חצי מהצרכנים האלו
משתכרים פחות מ 2,000 דולר.
הם אינם עשירים כלל.
הם מתייחסים לתיקים והבגדים הללו
כסמל של זהות ומעמד חברתי.
וזוהי נערה שאומרת בפירוש
בתוכנית היכרויות טלויזיונית
שהיא מעדיפה לבכות בתוך BMW
מאשר לחייך על גבי אופניים.
אבל בוודאי שיש לנו צעירים
שעדיין מעדיפים לחייך,
אם ב BMW או באופניים.
אז בתמונה הבאה אתם רואים תופעה מאד נפוצה
הנקראת חתונה "עירומה" או נישואין "עירומים".
זה לא אומר שהם לא ילבשו דבר בחתונה,
אבל זה מראה שצעירים אלו מוכנים להינשא
ללא בית, ללא מכונית, ללא טבעת יהלום
וללא מסיבת חתונה,
על מנת להראות את מחויבותם לאהבת אמת.
וכן, אנשים מיטיבים לעשות דרך מדיה חברתית.
והתמונה הראשונה הראתה לנו
משאית שכולאת 500 כלבים חסרי בית שנחטפו
לצורך הפיכתם למזון
שאותרה ונעצרה על הכביש המהיר
כשכל המדינה צופה
דרך מיקרובלוגים.
הציבור תרם כסף, מזון כלבים
והציעו להתנדב כדי לעצור את המשאית ההיא
ולאחר שעות של משא ומתן,
500 כלבים ניצלו.
והנה כאן אנשים שעוזרים למצוא ילדים אבודים.
אב שפירסם את תמונת בנו באינטרנט.
לאחר אלפי התיחסויות,
הילד נמצא,
וחזינו באיחוד מחדש של המשפחה
באמצעות המיקרובלוגים.
אז אושר היא המילה הנפוצה ביוצר
ששמענו במשך השנתיים האחרונות.
אושר לא קשור רק
לחוויות אישיות ולערכים אישייים,
אבל בנוסף מדובר גם על הסביבה.
הציבור חושב גם על השאלות הבאות:
האם אנו עתידים עוד להקריב את הסביבה
כדי לייצר תל"ג גדול יותר?
איך אנו מתכוונים לבצע את הרפורמות החברתיות והפוליטיות
לא לפגר אחר הקצב של הצמיחה הכלכלית,
לשמור על יציבות בת קיימא?
וכן כמה המערכת מסוגלת
לתיקון עצמי
כדי לגרום ליותר שביעות רצון
למרות כל מיני חיכוכים שמתרחשים בעת ובעונה אחת?
אני מניחה שעל כל אותן שאלות הציבור עתיד לענות.
והדור הצעיר שלנו
הולך לגרום לשינוי המדינה הזאת
ובאותו הזמן לגרום לשינוי של עצמם.
תודה רבה לכם.
(מחיאות כפיים)