Dobar dan, dame i gospodo.
Dobrodošli na zadnji dan dramatičnih borbi velikih tragičara.
Proljetni je dan u Staroj Grčkoj.
Oko 17,000 posjetitelja došlo je u Dionizovo kazalište
gledati vrhunske dramatičare,
uključujući favorite Eshila i Sofokla, u borbi
kako bi vidjeli čijeg junaka smatraju najtragičnijim,
čiju priču najužasnijom.
Pa, Seacrestopolise,
prošli tjedan u bitki zborova,
svih je 50 članova zbora obojice dramatičara koračalo naprijed nazad
pjevajući strofu i antistrofu, govoreći o nezakonitim pričama o nesreći.
Prvi današnji zbor ulazi kroz parodu,
te se smješta u orkestru na dnu pozornice.
Mario Lopedokia, sve smo ovo već vidjeli.
Svih 50 članova govore iz dubina svojih duša.
Čekaj! Što je ovo?
Ovo još nisam vidio, Seacrestopolise.
Jedan glumac izlazi iz zborskog reda,
uzevši samostalnu ulogu u ovoj predstavi.
Vidiš li tko je to?
Izgleda kao Tespis.
Izgleda da mijenja svoju masku
i uzima ulogu drugog lika.
Nevjerojatno! Tespis će ući u povijest kao prvi glumac.
Promijenio je izgled kazališta zauvijek,
A to je bilo samo zagrijavanje.
Krenimo na glavnu atrakciju.
Eshil prvi ima pozornicu.
Pogledajmo što će napraviti.
Očekujemo velike stvari.
Na zadnjem ga je natjecanju pobijedio Sofoklo,
no Eshila svejedno smatramo ocem tragedije.
Eshil se često natječe na ovom festivalu, Gradskim Dionizijama.
Iako su njegove predstave nasilne,
publika nikad ne vidi krvoproliće,
kako bi dramska napetost bila u središtu pažnje.
Pogledajmo što će danas učiniti da vrati svoju titulu.
Dolazi Eshilov zbor,
ali nedostaje mu prilično puno ljudi.
Što se to događa?
Ne samo da neki ljudi nedostaju,
dva glumca izlaze na sredinu pozornice.
Ovo je nečuveno!
Nadogradio je Tespisovu ideju i dodao drugog glumca.
Eshil se oslanja na dva pojedinca da ispričaju priču.
Mogući dijalog u tragediji sada ima prednost nad zborom.
Nije ni čudo da ga je tako drastično smanjio.
Pljesak je zaslužen.
Publika se stišala.
Sofoklovi glumci i zbor
dolaze na pozornicu zbog predstave "Kralj Edip".
Kao i inače, zbor je smješten u orkestru.
Što je ovo?
Sofoklo je dodao trećeg glumca.
Kada će ovo nadmašivanje prestati?
Tri glumca
mijenjaju svoje maske i uzimaju više različitih uloga
dok stvaraju priču o Edipu,
simpatičnom čovjeku koji ubije svog oca i oženi svoju majku.
Ubije oca i oženi majku,
to zvuči prilično tragično.
Vrlo je tragično, Mario Lopedokia.
Nazovi me ludim, ali gotovo sam siguran da će buduće generacije
ovu dramu smatrati savršenim primjerom tragedije.
Samo malo, Seacrestopolise.
Edip je napustio pozornicu kad je shvatio da mu je Jokasta i žena i majka.
Gdje je otišao?
Ne mogu ni zamisliti.
Čekaj. Glasnik je izašao na pozornicu
i priča nam o djelima velikog kralja.
Kaže da je Edip, našavši svoju majku, ženu, što god, Jokastu,
kako se ubila u njihovoj incestnoj spavaćoj sobi,
uzeo broševe s njene haljine i više puta izbo svoje oči.
Ne možeš ga kriviti, zar ne?
Lijegao je s majkom, ubio oca, otac je i brat svojoj djeci.
I ja bih to napravio.
Prijatelju, vjerujem da smo vidjeli sve.
Zaista, jesmo.
Nema ničeg tragičnijeg od Edipa.
Evo, suci odabrani iz cijele Grčke
spremni su proglasiti pobjednika.
Ljudi moji! Ovo će ući u povijest.
Neočekivani pobjednik, Filoklo, osvojio je prvo mjesto.
Kakvo uznemirenje. Kakva tragedija.
Kakva noć, narode.
Prisustvovali smo osnivanju temelja modernog kazališta
i nekih velikih inovacija:
smanjenju zbora,
dodavanju tri glumca,
i ovakvoj katarzi.
Zar se zbog tragedije ne osjećaš obnovljeno i pročišćeno?
Naravno, no više nemamo vremena.
Ja sam Seacrestopolis,
a ja Mario Lopedokia.
Mir, ljubav i katarza.