Ovo iza je bio moj rak mozga.
Zar nije lep?
(Smeh)
Ključna reč je "bio",
pfju.
(Aplauz)
Imati rak mozga je bila stvarno, kao što možete zamisliti,
šokantna vest za mene.
Nisam znao ništa o raku.
U zapadnim kulturama, kada imate rak,
kao da nestajete na neki način.
Vaš život složenog ljudskog bića zamenjen je medicinskim podacima:
vašim nalazima, ispitivanjima, laboratorijskim vrednostima,
listom lekova.
I svi se takođe menjaju.
Iznenada postajete hodajuća bolest.
Doktori počinju da govore jezikom koji ne razumete.
Počinju da upiru prstom
na vaše telo i vaše nalaze.
Ljudi takođe počinju da se menjaju
zato što počinju da se bave bolešću
umesto ljudskim bićem.
Kažu: "Šta su rekli doktori?"
pre nego što čak kažu "Zdravo".
A u međuvremenu,
vi ste ostavljeni sa pitanjima na koja niko ne daje odgovor.
Ovo su "Mogu li?" pitanja:
Mogu li da radim dok imam rak?
Mogu li da učim? Mogu li da vodim ljubav? Mogu li da budem kreativan?
I pitate se: "Šta sam učinio da zaslužim ovo?"
Pitate se: "Mogu li da promenim nešto u svom načinu života?"
Pitate se: "Mogu li da uradim nešto?
Da li postoje neke druge opcije?"
I, očigledno, doktori su dobri momci u svim ovim scenarijima,
zato što su veoma profesionalni i posvećeni vašem izlečenju
Ali oni su takođe veoma navikli da moraju da se bave pacijentima,
tako da bih rekao da ponekad smetnu s uma da je ovo mučenje za vas
i postajete, bukvalno, pacijent -
"pacijent" znači "onaj koji čeka".
(Smeh)
Stvari se menjaju, ali najčešće,
oni su skloni da vas ni na koji način ne podstaknu da saznate o svom stanju,
da podstaknu vaše prijatelje i porodicu da se uključe,
niti da vam pokažu načine da promenite stil života
da umanjite rizike onoga kroz za šta prolazite.
Umesto toga prinuđeni ste da čekate
u rukama veoma profesionalnih stranaca.
Dok sam bio u bolnici,
tražio sam odštampanu sliku mog raka
i razgovarao sam sa njim.
Bilo je teško dobiti je,
jer niije uobičajna praksa da tražite sliku sopstvenog raka.
Pričao sam sa njim i rekao sam:
"U redu, raku, ti nisi sve što sam ja.
Postoji još delova mene.
Lek, koji god da je, moraće da se bavi sa mnom celim."
I tako sam, sledećeg dana, napustio bolnicu uprkos savetu doktora.
Bio sam rešen da promenim svoj odnos sa rakom
i bio sam rešen da naučim više o svom raku
pre nego što uradim bilo šta drastično poput operacije.
Ja sam umetnik, i koristim nekoliko oblika svima dostupnih tehnologija
i informacija u svom radu.
Pa je za mene najbolje bilo da sve stavim onlajn, da stavim informacije onlajn,
i koristim ih tako da može svako da im pristupi.
Tako sam napravio sajt, koji se zove La Cura,
na koji sam stavio svoje medicinske podatke.
Zapravo sam morao da ga hakujem
i to je stvar o kojoj možemo da pričamo u drugom govoru.
(Smeh)
Izabrao sam ovu reč, La Cura -
La Cura na italijanskom znači "lek" -
zato što u različitim kulturama,
reč "lek" može da znači mnogo različitih stvari.
U našim zapadnim kulturama
znači uništiti ili preokrenuti bolest,
ali u drugim kulturama,
na primer, kulturi iz Azije,
Mediterana, latinskih zemalja, Afrike,
može da znači još mnogo stvari.
Naravno, bio sam zainteresovan za mišljenja doktora
i zdravstvenih radnika,
ali sam takođe bio zainteresovan za lek umetnika, pesnika,
dizajnera,
ko zna, muzičara.
Bio sam zainteresovan za društveni lek,
bio sam zainteresovan za psihološki lek,
bio sam zainteresovan za duhovni lek,
bio sam zainteresovan za emotivni lek,
bio sam zainteresovan za bilo koji vid leka.
I urodilo je plodom.
Sajt La Cura je postao popularan na internetu.
Dobio sam dosta pažnje medija iz Italije i inostranstva
i ubrzo sam primio više od 500.000 kontakata -
putem mejla, socijalnih mreža -
većina njih su bili predlozi kako da izlečim rak,
ali više njih su bili predlozi kako da izlečim sebe,
kao celovitog pojedinca.
Na primer, više hiljada video snimaka,
fotografija, slika, umetničkih nastupa
napravljeno je za La Cura-u.
Na primer, ovde vidimo Frančesku Fini u svom performansu.
Ili, kao što je umetnik Patrik Lihti učinio:
On je napravio 3D skulpturu mog tumora
i stavio je na prodaju na Tingivers.
Sada i vi takođe možete imati moj rak!
(Smeh)
Što je lepo, ako razmislite o tome,
možemo da delimo naš rak.
I dešavalo se da su -
naučnici, eksperti tradicionalne medicine,
nekoliko istraživača, doktori -
svi bili povezani sa mnom da bi dali savet.
Sa svim tim informacijama i podrškom,
uspeo sam da formiram tim od nekoliko neurohirurga
doktora tradicionalne medicine,
onkologa, i nekoliko stotina volontera
sa kojima sam mogao da razgovaram
o informacijama koje sam dobijao, što je veoma važno.
I zajedno bili smo u stanju da napravimo strategiju mog izlečenja
na mnogo jezika, u skladu sa mnogim kulturama.
I trenutna strategija povezuje ceo svet
i hiljade godina ljudske istorije,
što je za mene prilično izuzetno.
[Operacija]
Srećom, snimci magnetne rezonance nakon operacije pokazali su
mali, odnosno nikakav rast tumora.
Tako da sam mogao da izdvojim vreme i izaberem.
Izabrao sam doktora sa kojim sam želeo da radim,
izabrao sam bolnicu u kojoj sam želeo da budem,
a u međuvremenu, hiljade ljudi su me podržale,
od kojih me niko nije sažaljevao.
Svi su osećali da mogu da preuzmu aktivnu ulogu
u pomaganju da ozdravim,
i ovo je bila najbitnija uloga La Cura-e.
Šta su ishodi?
Dobro sam, kao što možete da vidite, dosta dobro.
(Aplauz)
Nakon operacije,
čuo sam dobre vesti -
imam - imao sam gliome veoma niskog stepena
što je "dobra" vrsta raka koja ne raste puno.
Potpuno sam promenio svoj život i stil života.
Sve što sam uradio bilo je smišljeno napravljeno da bi me uključilo.
Sve do poslednjih nekoliko minuta operacije,
koja je bila veoma intenzivna,
matriks elektroda bio je implantovan u moj mozak,
sa ove strane,
kako bi se napravila funkcionalna mapa onoga što mozak kontroliše.
I neposredno pre operacije
mogli smo da razgovaramo o funkcionalnoj mapi moga mozga
sa doktorom, kako bismo razumeli rizike sa kojima sam se suočavao
i da li su postojali neki koje sam želeo da izbegnem.
Naravno, bilo ih je.
[Otvoren]
I ova otvorenost je bila stvarno bitan deo La Cura-e.
Hiljade ljudi su podelili svoje priče, svoja iskustva.
Doktori su dobili priliku da pričaju sa ljudima koje obično ne konsultuju
kada razmišljaju o raku.
Ja sam samouspostavljeno, kontinuirano stanje prevoda
među mnogo različitih jezika,
u kome se sreću nauka i emocija
i u kome se sreću konvencionalno i tradicionalno istraživanje.
[Društvo]
Najbitnija stvar kod La Cura-e
bila je osećati se kao deo stvarno uključenog i povezanog društva
čija dobrobit stvarno zavisi od dobrobiti njegovih delova.
Ovaj globalni performans je moj svima dostupan lek za rak.
I osećam
da je to lek ne samo za mene, već za sve nas.
Hvala vam.
(Aplauz)