במשך 16 הדקות הבאות, אני הולך לקחת אתכם למסע
שהוא כנראה החלום הגדול ביותר של האנושות:
להבין את הקוד של החיים.
אז בשבילי, הכל התחיל לפני שנים רבות מאוד.
כשפגשתי את מדפסת התלת-מימד הראשונה.
הרעיון היה מרתק.
מדפסת תלת-מימד צריכה שלושה אלמנטים:
קצת מידע, כמה חומר גלם, אנרגיה מסוימת,
וזה יכול לייצר כל אובייקט שלא היה שם קודם.
עסקתי בפיזיקה, חזרתי הביתה
והבנתי שאני בעצם תמיד הכרתי מדפסת תלת-מימד.
וכל אחד מכיר.
זו היתה אמא שלי.
(צחוק)
לאמי נחוצים שלושה אלמנטים:
קצת מידע, שהוא בין אבי ואמי במקרה זה,
אלמנטים של גלם ואנרגיה באותה מדיה, זהו מזון.
ולאחר כמה חודשים, מייצרת אותי.
ולא הייתי קיים לפני כן.
אז מלבד ההלם של אמא שלי שמגלה שהיא מדפסת 3D,
אני מייד הוקסמתי מדבר זה.
הראשון, המידע.
מהי כמות המידע הנחוצה
לבנות ולהרכיב אדם?
האם זה הרבה? האם מעט?
כמה כוננים קשיחים אתם יכולים למלא?
ובכן, למדתי פיזיקה בהתחלה
ולקחתי אומדן בקירוב זה של אדם כפיסת לגו ענקית.
אז דמיינו שאבני הבניין הם אטומים קטנים
ויש מימן כאן, פחמן כאן, חנקן כאן.
אז באומדן בקירוב הראשון,
אם אני יכול למנות את מספר האטומים שמרכיבים בן אדם,
אני יכול לבנות את זה.
כעת, אתם יכולים להריץ כמה מספרים
וזה יהיה מספר די מדהים,
אז מספר האטומים,
הקובץ שאני אשמור בכונן הקשיח כדי להרכיב תינוק קטן,
ימלא למעשה טיטאניק שלם של כוננים קשיחים,
מוכפל פי אלפיים.
זהו פלא החיים.
בכל פעם, מעתה והלאה, שאתם רואים גברת בהריון,
היא מרכיבה את כמות המידע הגדולה ביותר
שתיתקלו בה אי פעם.
שיכחו את הנתונים הרבים, שיכחו את כל מה ששמעתם עליו
זוהי הכמות הגדולה ביותר של נתונים שקיימת.
(תשואות)
אבל הטבע, למרבה המזל, הרבה יותר חכם מפיזיקאי צעיר,
ובארבעה מיליארד שנים, הצליח לארוז את המידע הזה
בגביש קטן שאנו קוראים לו DNA.
פגשנו אותו בפעם הראשונה ב-1950 כשרוזלינד פרנקלין,
מדענית מדהימה, אישה,
צילמה אותו.
אבל זה לקח לנו יותר מ -40 שנים לתקוע לבסוף בתוך תא אנושי,
להוציא את הגביש הזה,
לגולל אותו, ולקרוא אותו בפעם הראשונה.
הקוד מופיע כאלפבית פשוט למדי
ארבע אותיות: ,A,T,C,ַַ & G
וכדי לבנות אדם צריך שלושה מיליארד מהם.
שלושה מיליארד.
כמה הם שלושה מיליארד?
זה לא באמת נראה כמו מספר הגיוני, נכון?
אז חשבתי איך יכולתי להסביר את עצמי טוב יותר
כמה גדול וענק הוא קוד זה.
אבל יש - אני מתכוון, הולכת להיות לי קצת עזרה,
והאדם המתאים ביותר לעזור לי להציג את הקוד
הוא למעשה האדם הראשון שערך רצף זה, ד"ר קרייג ונטר.
אז ברוך הבא לבמה ד"ר קרייג ונטר.
(תשואות)
לא האיש עצמו,
אבל בפעם הראשונה בהיסטוריה,
זה הגנום המבוקש של אדם מסוים,
שמודפס דף אחר דף, אות אחר אות:
262,000 עמודים של מידע,
450 ק"ג, שנשלחו מארצות הברית לקנדה
בזכות ברונו באודן, Lulu.com, חברת סטארט-אפ, עשתה הכל.
זה היה הישג מדהים.
אבל זוהי התפיסה החזותית של מה הוא הקוד של חיים.
ועכשיו, בפעם הראשונה, אני יכול לעשות משהו מהנה.
אני יכול למעשה לנבור בתוכו ולקרוא.
אז תנו לי לקחת ספר מעניין ... כמו זה.
יש לי הערה; זה ספר די גדול.
אז רק כדי שתוכלו לראות מהו הקוד של החיים.
אלפים על אלפים ואלפים
ומיליוני אותיות.
והם כנראה הגיוניים.
בואו ונגיע לחלק מסוים.
תנו לי להקריא לכם אותו;
(צחוק)
"AAG, AAT, ATA."
לכם זה נשמע כמו אותיות אילמות,
אבל רצף זה נותן את צבע העיניים לקרייג.
אני אראה לכם עוד חלק מהספר.
זה למעשה קצת יותר מסובך.
כרומוזום 14, בספר 132:
(צחוק)
כפי שהיה אפשר לצפות.
(צחוק)
".ATT, CTT, GATT."
אדם זה הוא בר מזל,
כי אם תפספסו רק 2 אותיות במיקום הזה --
שתי אותיות מתוך שלושת המיליארד שלנו --
הוא יהיה נידון למחלה איומה:
סיסטיק פיברוזיס (בעברית: לַיֶּפֶת כִּיסְתִית).
אין לנו תרופה לזה, אנחנו לא יודעים לרפא את זה,
ורק שתי אותיות מבדילות בין מה שהננו.
ספר נפלא, ספר אדיר,
ספר אדיר שעזר לי להבין
ולהראות לכם משהו די מדהים.
כל אחד מכם -- מה שעושה אותי, אותי ואותכם, אותכם --
זם רק כחמישה מיליון מאלה,
חצי ספר.
באשר לשאר,
כולנו זהים לחלוטין.
חמש מאות עמודים הם נס החיים שהוא אתם.
את השאר, כולנו חולקים.
אז תחשבו על זה שוב כשאנחנו חושבים שאנחנו שונים.
זוהי הכמות שאנו חולקים.
אז עכשיו כשקיבלתי את תשומת הלב שלכם,
השאלה הבאה היא:
איך אני קורא את זה?
איך אני מוצא בזה היגיון?
ובכן, עד כמה שתוכלו להיות טובים בהרכבת רהיטים שוודיים,
את חוברת ההוראות הזו בחיים לא תוכלו לפצח.
(צחוק)
וכך, ב 2014, שני טדסטרים מפורסמים,
פיטר דיאמנדיס וקרייג ונטר עצמו,
החליטו לייסד חברה חדשה,
"אריכות ימי אדם" נולדה,
עם משימה אחת
מנסים את כל מה שאנו יכולים לעשות
ולומדים כל מה שאנו יכולים ללמוד מן הספרים האלה,
במטרה אחת --
להגשים את החלום של רפואה אישית,
להבין אילו דברים צריכים להיעשות כדי לזכות בבריאות טובה יותר
ומה הם הסודות בספרים האלה.
צוות מדהים, 40 מדעני נתונים הרבה, הרבה יותר אנשים,
שתענוג לעבוד איתם.
הרעיון הוא למעשה מאוד פשוט.
אנחנו הולכים להשתמש בטכנולוגיה שנקראת למידת מכונה.
מצד אחד יש לנו גנומים - אלפים מהם
מהצד השני, אספנו את מסד הנתונים הגדול ביותר של בני אדם:
פנוטיפים, סריקת 3D, תמ"ג - כל מה שאתם יכולים לחשוב עליו.
בפנים שם, על שני צדדים מנוגדים אלה,
ישנו סוד התרגום.
ובאמצע אנו בונים מכונה.
אנחנו בונים מכונה ואנחנו מאמנים מכונה
טוב, לא בדיוק מכונה אחת, הרבה, הרבה מכונות --
לנסות להבין ולתרגם את הגנום בפנוטיפ.
מהן האותיות האלו, ומה הן עושות?
זו גישה שיכולה לשמש לכל דבר,
אבל להשתמש בה בגנומיקה זה מסובך במיוחד.
לאט לאט גדלנו ורצינו לבנות אתגרים שונים.
התחלנו מההתחלה, מתכונות משותפות לכולם.
תכונות שכיחות הן נוחות כי הן נפוצות,
לכולם יש אותן.
אז התחלנו לשאול את השאלות שלנו:
האם נוכל לחזות גובה?
האם נוכל לקרוא את הספרים ולחזות את הגובה שלכם?
ובכן, אנו למעשה יכולים,
עם חמישה סנטימטרים של דיוק.
BMI תלוי למדי באורח החיים שלכם,
אבל אנחנו עדיין יכולים, אנו מקבלים בקירוב, 8 קילוגרמים של דיוק.
האם נוכל לחזות צבע עיניים?
כן, אנחנו יכולים.
80 אחוזים דיוק.
האם נוכל לחזות צבע עור?
כן אנחנו יכולים, דיוק של 80 אחוז.
האם נוכל לחזות גיל?
אנחנו יכולים, כי ככל הנראה, הקוד משתנה במהלך חייכם.
זה הולך ומתקצר, אתם מאבדים פיסות, מתקבלות תוספות.
אנו קוראים את האותות ואנחנו עושים מודל.
עכשיו, אתגר מעניין:
האם נוכל לחזות פרצוף אנושי?
זה קצת מסובך,
כי פרצוף אנושי מפוזר בין מיליוני אותיות אלו.
ופרצוף אנושי אינו אובייקט מוגדר היטב מאוד.
אז היינו נאלצים לבנות נדבך שלם של זה
ללמוד וללמד את המכונה מה זה פרצוף,
ולהטביע ולכבוש אותו.
ואם אתם מרגישים נוח עם למידת מכונה,
אתם מבינים מהו האתגר כאן.
עכשיו, לאחר 15 שנים, אנו קוראים את הרצף הראשון --
באוקטובר זה התחלנו לראות כמה אותות.
וזה היה רגע מאוד מרגש.
מה שאתם רואים כאן הוא נושא שעולה במעבדה שלנו.
זהו פרצוף בשבילנו.
אז אנחנו לוקחים פרצוף אמיתי של סובייקט, אנו מפחיתים את מורכבותו,
מפני שלא הכל נמצא בפרצופכם --
הרבה תכונות ופגמים ואסימטריות מגיעים מחייכם.
אנחנו יוצרים סימטריה בפנים, ומריצים את האלגוריתם שלנו
התוצאות שאני מראה לכם ממש כעת
הם התחזית שיש לנו מתוך הדם.
(תשואות)
חכו שנייה.
בשניות אלו עיניכם צופות, שמאל וימין, ימין ושמאל,
והמוח שלכם רוצה שהתמונות האלו יהי זהות.
אז אני מבקש מכם לעשות תרגיל אחר, אם להיות כנה.
בבקשה חפשו את ההבדלים,
שהם רבים,
הכמות הגדולה ביותר של אותות מגיעה מהמגדר,
ואז יש גיל, BMI, הרכיב האתני של אדם.
ומדרוג מעל האות הזה הוא הרבה יותר מסובך.
אבל מה שאתם רואים כאן, אפילו בהבדלים,
נותן לכם להבין שאנחנו נמצאים במגרש הנכון,
שאנחנו מתקרבים
וזה כבר מעורר בכם כמה רגשות,
זה נושא אחר שמוצא את מקומו,
וזו תחזית.
בפנים קצת יותר קטנים , לא קיבלנו את מבנה הגולגולת השלם,
אבל עדיין זה במגרש.
זהו נושא שעולה במעבדה שלנו,
וזו התחזית.
אז אנשים אלה מעולם לא נראו באימון של המכונה.
אלה הם מי שנקראים קבוצה ב"השהייה".
אבל אלה הם אנשים שבהם אתם לעולם לא תאמינו.
אנחנו מפרסמים הכל בפרסום מדעי,
אתם יכולים לקרוא את זה.
אבל מאחר ואנחנו על הבמה, כריס אתגר אותי.
אני כנראה חשפתי את עצמי וניסיתי לחזות
מישהו שאתם עשויים לזהות.
אז במבחנה זו של דם -- והאמינו לי, אין לכם שום מושג
מה שהיינו צריכים לעשות כדי שיהיה לנו את הדם הזה עכשיו, כאן -
במבחנה זו של דם ישנה כמות של מידע ביולוגי
שאנחנו צריכים כדי לייצר רצף מלא של גנום.
אנו רק צריכים את הסכום הזה.
הרצנו את הרצף הזה, ואני הולך לעשות את זה אתכם.
והתחלנו לרבד את כל ההבנה שיש לנו.
במבחנת הדם, צפינו שזה זכר.
והסובייקט הוא זכר.
צפינו שגובהו מטר ו-76 ס"מ.
והסובייקט הוא 77 ס"מ.
אז צפינו שהוא בן 76: הסובייקט בן 82.
צפינו שגילו הוא 38.
הסובייקט בן 35.
אנו צופים את צבע עיניו.
כהה מדי.
אנו צופים את צבע עורו.
אנחנו כמעט שם.
אלה הפנים שלו.
כעת, רגע החשיפה:
הסובייקט הוא אדם זה.
(צחוק)
ועשיתי זאת בכוונה.
אני מאוד ספציפי ומוזר מבחינת מוצא אתני.
דרום אירופאים, איטלקים -- הם אף פעם לא מתאימים במודלים.
וזה מיוחד -- שאתניות היא מקרה פינתי מורכב עבור המודל שלנו.
אך קיימת נקודה נוספת.
לכן, אחד הדברים שאנו משתמשים בהם הרבה כדי להכיר אנשים
לא ייכתב לעולם בגנום.
זה הרצון החופשי שלנו, זה איך אני נראה.
לא התספורת שלי במקרה זה, אבל חיתוך הזקן שלי.
אז אני הולך להראות לכם, אני הולך, במקרה זה, ולהעביר אותו -
וזה לא יותר מפוטושופ, לא דוגמנות --
הזקן על האובייקט.
ומיד, אנחנו מקבלים תחושה הרבה יותר טובה.
אז, למה אנחנו עושים את זה?
אנחנו בהחלט לא עושים את זה לניבוי גובה
או לקחת תמונה יפה מתוך הדם שלכם.
אנחנו עושים את זה כי אותה הטכנולוגיה ואותה הגישה,
למידת המכונה של קוד זה,
עוזרת לנו להבין איך אנחנו עובדים,
איך הגוף שלכם עובד,
איך הגוף שלכם מזדקן,
איך מחלה נוצרת בגוף שלכם,
איך הסרטן שלכם גדל ומתפתח,
איך תרופות עובדות
והאם הן עובדות על גופכם.
זהו אתגר ענק.
זהו אתגר שאנו חולקים
עם אלפי חוקרים אחרים ברחבי העולם.
זה נקרא טיפול תרופתי אישי.
זו היכולת לנוע מתוך גישה סטטיסטית
שבה אתם נקודה בים,
לגישה אישית,
שבה אנו קוראים את כל הספרים האלה
ואנחנו מקבלים הבנה של מי אתם בדיוק.
אבל זה אתגר מורכב במיוחד ,
בגלל שמכל הספרים האלה, נכון להיום,
אנחנו רק יודעים כנראה שני אחוז:
ארבעה ספרים של יותר מ -175.
וזה לא הנושא של השיחה שלי,
מפני שנלמד יותר.
ישנם המוחות הטובים ביותר בעולם בנושא זה.
התחזית תשתפר.
המודל יהיה יותר מדויק
וככל שאנו לומדים יותר,
יותר נצטרך להתמודד עם החלטות
שמעולם לא נאלצנו להתמודד איתן לפני כן
על החיים.
על המוות
על הורות.
אז אנחנו נוגעים בפרט הפנימי מאוד על הדרך בה חיינו עובדים.
וזוהי מהפכה שלא יכולה להיות מוגבלת
לתחום המדע או הטכנולוגיה.
זה חייב להיות שיח גלובלי.
אנחנו חייבים להתחיל לחשוב על העתיד שאנחנו בונים כאנושות.
אנחנו חייבים להיות באינטראקציה עם קריאייטיביים, עם אמנים, עם פילוסופים,
עם פוליטיקאים
כולם מעורבים,
כי זה העתיד של המין שלנו.
ללא פחד, אבל עם ההבנה
שההחלטות שאנחנו נקבל בשנה הבאה
ישנו את מהלך ההיסטוריה לנצח.
תודה
(תשואות)