Kahdeskymmenes Vuosisata Paljastaa Maailman Tienhaarassa
Uskon, että ihmiskunta on saapunut tienhaaraan.
Vihaan sen liioittelua, enkä halua kuulostaa sensaatiomaiselta, mutta uskon sen pitävän paikkansa.
Uskon, että ihmislajimme on tulossa kohtaan, jossa päätämme koskien itseämme.
Olemme tekemässä valtavan päätöksen sen suhteen "Keitä me olemme?" ja "Keitä me todella haluamme olla?"
"Keitä me olemme?" ja "Keitä me todella haluamme olla?"
Kuvittelemme, että kysymys on poliittinen.
Sen jälkeen sanomme, "No, sen on oltava taloudellinen ongelma."
Ongelma ei ole poliittinen, eikä taloudellinen. Eikä sitäpaitsi myöskään sotilaallinen...ei tietenkään.
Olosuhteet eivät määritä kuka olet, ne paljastavat kuka olet.
Ja maailmassa, jossa nyt elämme, olosuhteet muuttuvat niin nopeasti, että me paljastumme.
Ei ole mitään sellaista kuin ongelma. Ongelma on pohjimmiltaan muutos.
Joten näen tämän päivän kriisin kohtana ihmiskunnan muutokselle.
Katso alas ihmisdraamaa ja näe arvostelevien kykyjesi avulla mitä on meneillään, tuomitsematta sitä,
huomaa ainoastaan, "Mistä tässä ihmisdraamassa on kyse juuri nyt ja minkä paikan minä voin siinä parhaiten täyttää?"
TIENHAARASSA
TIENHAARASSA uuden maailmankatsomuksen synnytyskivut
Joseph Ohayon elokuva
"Merkittävät ongelmat, joita kohtaamme, niitä ei voi ratkoa samalla ajattelun tasolla kuin ne luotiin" Albert Einstein
KESKINÄINEN RIIPPUVUUS
(Dave Sherman, yritysstrategian tohtori, kestävän kehityksen asiantuntija) Viimeisin globaali riskiraportti, Maailman talousfoorumin julkaisema,
esittää hämmästyttävän "Riskienyhteyskartan."
Se paljastaa selkeästi kuinka kaikki globaalit riskit ovat yhteen nivoutuneita ja yhteen punoutuneita,
niin, että taloudelliset, ympäristölliset, geopoliittiset, yhteiskunnalliset ja teknologiset riskit ovat huikealla tavalla riippuvaisia toisistaan.
Yhden alueen kriisi tulee nopeasti johtamaan kriisiin toisella alueella.
Tässä kartassa oleva yhteys ja monimutkaisuus, verrattuna yllätykseksemme viimeisimmän talouskriisin vaikutukseen ja vauhtiin,
kuvaa epäsopua, joka vallitsee kaikkien rakentamiemme järjestelmien välillä ja näyttää miten epäyhtenäisiksi olemme muuttuneet.
Yrityksemme hallinnoida näitä järjestelmiä ovat sirpaloituneita ja yksinkertaistettuja, eivätkä vastaa haasteita, joita tänään kohtaamme.
Tapa, jolla kulutamme luonnonvaroja perustuu taloudelliseen järjestelmäämme,
joka liitty läheisesti yhteiskunnallisiin arvoihimme,
joka suoranaisesti vaikuttaa psykologisiin ja tunneperäisiin järjestelmiimme ja kaikkeen toimintaamme.
Sen minkä näemme maailmassa on suora heijastus siitä keitä olemme. (Jairon G Cuesta, yhteiskunnallinen antropologi, psykoterapeutti)
Emme voi erotella sitä mitä maailmassa tapahtuu ja mitä ihmisten sisällä tapahtuu.
Joten emme ainoastaan pode poliittista tai taloudellista kriisiä.
Ihmiset potevat nyt kriisiä itsensä kanssa.
(Michael Laitman, ontologian ja filosofian tohtori) Kun opiskelin bio-Cybernetiikkaa oli ihme nähdä, että mitä enemmän tutkimme luontoa—eläinkuntaa, kasvien elämää, ekosysteemejä,
sitä paremmin näemme kuinka kaikki on yhteydessä vastavuoroisen toiminnan kautta, jota osittain ymmärrämme, osittain emme.
Nyt tosin ihmisyhteiskunta on muuttumassa niin integroituneeksi, että se on kuin yksittäinen, suljettu järjestelmä, joka pitää sisällään koko planeetan.
Nyt kohtaamamme kriisi on itse asiassa hyvin ainutlaatuinen.
Olemme kaikki sulkeutuneina samaan järjestelmään, emmekä enää voi toimia siinä mielemme mukaan.
Maailman johtajat, presidentit, ovat menettäneet kykynsä hallinnoida ihmisiä.
Tunisia tammikuusa 2011
Egypti helmikuussa 2011
Espanja maaliskuussa 2011
Iso-Britannia maaliskuussa 2011- Aivan kuin maailma olisi alkanut liikkua ilman suitsia
Kreikka toukokuussa 2011- vaan mieluummin uuden lain mukaan—keskinäisen riippuvuuden, yhteyden, joka on tunnusomainen integroiduille järjestelmille. -Chile kesäkuussa 2011
Israel heinäkuussa 2011
Intia elokuussa 2011- Ja tässä näemme, että maailman johtajat eivät edes osaa tehdä päätöksiä, oli sitten kyse ryhmistä G8 tai G20,
Yhdysvallat syyskuussa 2011
ja vaikka he tulevat johtopäätökseen, he eivät voi sitä toteuttaa.
EGOLUUTIO
(Amit Goswami, teoreettinen kvanttifyysikko) Tieteessä aloittelimme newtonilaisina fyysikkoina ja aloimme teeskennellä olevamme koneita ja tämä oli maailmankatsomus jonkin aikaa.
Se muuttui biologien ilmestyessä. Biologia antaa kokonaan toisenlaisen näkemyksen ihmisestä.
Biologia sanoo, että olemme toki koneita, mutta kilpailevia sellaisia, joilla on selviytyminen mielessä ja taistelemme selviytyäksemme, kilpailemme.
Joten ylevämmät arvomme ovat tärkeitä vain, jos ne ovat tärkeitä selviytymiselle. Selviytymisen lisäksi ihmisellä ei ole muuta liikevoimaa.
Tästä käsityksestä johtuen olemme muuttuneet, kuten tiedätte, äärettömän kilpaileviksi yhteiskunnassamme. Jos toisella on jotakin, minun on saatava se.
Jos toisella ei vielä ole sitä, minun on saatava se ennen häntä. Tämä käsitys aiheuttaa tuhoa yhteiskunnassa.
Suuri osa edistyksestämme ihmissivilisaatiossa on itsekkään kilpailun kyydittämää. Ihmiset yrittävät päihittää toisensa ja se luo parempaa tiedettä, parempaa teknologiaa jne.
Nyt olemme kuitenkin saavuttaneet pisteen, jossa tämä itsekäs vietti on muuttunut niin äärimmäiseksi, että se ei pysähdy mistään hinnasta, jotta se voisi olla enemmän, tai saada enemmän kuin muut.
Ja niin yhtiöt tuhoavat ekosysteemin, pankkiirit luovat talouskriisin, ihmiset rakentavat itsensä muiden raunioiden päälle.
SUURYRITYKSET OVAT LUONNEVIKAISIA YSTÄVÄISENI
Ruokavarastomme ovat kasvavassa määrin uhattuina. Vesivarat ovat kasvavassa määrin rasitettuja ja taloudellinen järjestelmämme on edelleen räjähdysherkkä ja riskialtis.
Samalla havaitsemme miten kaikki järjestelmämme ovat kytköksessä ja toisistaan riippuvaisia. Selkeästi bisnes-tavalliseen-tapaan on umpikuja.
Globaali romahdus: Massachusettsin teknillisen korkeakoulun tutkijat ennustavat maailman loppua sellaisena kuin me sen tunnemme
Aikaisempina aikoina olemme olleet, emme yksinomaan, mutta laajalti mukana yksilöllisen selviytymisen prosessissa:
(Neale D. Walsch, kirjailija) miten selviän päivästä, miten selviän viikosta, miten selviän kuukaudesta.
Kaksituhattaluvulla opimme nyt, että emme enää voi keskittyä yksilön selviytymisstrategioihin;
että jos emme liittää yhteen näitä strategioita ja opi miten voimme selviytyä kollektiivisesti, silloin yksikään yksilö ei ajan mittaan tule jäämään eloon.
En taaskaan halua olla alarmisti, mutta oivallan, että edessämme ovat kriittiset ajat.
Separaatioteknologia, jonka ihmiskunta on vakiinnuttanut vuosien saatossa on luonut separaatiokosmologian,
tarkoittaen kosmologista tapaa katsoa asioita, joka sanoo 'kaikki on irti leikattu kaikesta muusta.'
Ja separaatiokosmologia on tuottanut separaatiososiologian, joka on tapa seurustella keskenämme, joka sanoo
'Minä olen täällä ja sinä olet siellä ja intressimme eivät kohtaa, paitsi jos kohtaavat.
Jos ne kohtaavat, yritämme tehdä yhteistyötä, mutta jos intressimme eivät kohtaa, jos intressimme eriävät toisistaan, silloin saatan vahingoittaa sinua - itseasiassa saatan joutua tappamaan sinut
mutta jos intressimme eivät kohtaa, jos intressimme eriävät toisistaan, silloin saatan vahingoittaa sinua - itseasiassa saatan joutua tappamaan sinut
MUSTA LAMMAS, VALKOINEN LAMMAS On olemassa vanha tarina - isoisästä, joka puhuu majassa pojanpojalleen
ja pojanpoika tulee sisään ja sanoo, 'Näin unen viime yönä ja unessa oli kaksi sutta sisällä taistelemassa,
toinen oli musta susi ja toinen oli valkoinen susi, ja musta susi pelotti minua, isoisä, ja valkoinen susi antoi minulle toivoa.
Kumpi tulee jäämään henkiin?' Ja isoisä sanoi, "Se, jota ruokit eniten."
Ja niin tämä on minulle ihmiskunnan luonteenlaatu, ihmisten luonteenlaatu on se, että meissä on molmpia. (John St. Augustine, radiopersoonallisuus, kirjailija)
Se, jota ruokimme eniten on se, jota tulemme näkemään maailmassa.
1951 Aschin testi
Aschin testi on yksi psykologian vanhimmista ja suosituimmista tutkimksista.
Vapaaehtoiselle kerrotiin, että hän osallistuu visuaalisen havaintokyvyn testiin.
Hän ei kuitenkaan tiedä, että muut osaanottajat ovat näyttelijöitä ja hän on ainoa, joka oikeasti osallistuu testiin, joka itse asiassa käsittelee ryhmään mukautumista.
Olkaa hyvä ja aloittakaa. Testi, johon osallistutte tänään, pitää sisällään pituuden havainnointia.
Tehtävänne on yksinkertaisesti katsoa janaa vasemmalla puolella ja osoittaa mikä nästä kolmesta janasta oikealla puolella on yhtä pitkä.
Näyttelijöitä on käsketty sovittamaan yhteen väärät janat.
Vapaaehtoista seurataan, jotta nähdään antaako hän oikean vastauksen, vai mukautuuko hän ryhmän mielipiteeseen ja antaa väärän vastauksen.
Ensimmäisessä testissä oikea vastaus on "kaksi".
'Uh, yksi'...'yksi'...'yksi' .......vapaaehtoinen vastaa, 'Se on kaksi'.....'kaksi'
Jälleen kerran, oikea vastaus on kaksi.
'Kolme....'kolme'....kolme....vapaaehtoinen vastaa 'kolme'....'kolme'
Ashin mukautumistesti on toistettu useasti. On esitetty, että ensin vääristyminen tapahtuu toiminnan tasolla.
1) Toiminta
Koehenkilö uskoo, että muut ovat väärässä, mutta mukautuu silti. Sitten se tapahtuu arvostelun tasolla.
2) Arvostelu
Koehenkilö alkaa ajatella 'Ehkä he näkevät jotakin, jota minä en näe.'
Sitten se tapahtuu havainnoinnin tasolla, 3) Havainnointi....joka tarkoittaa, että koehenkilön havainnointi siitä mikä on oikein tai väärin on enemmistön vääristämä.
Kun nyt liität nämä johtopäätökset siihen mitä tapahtuu maailmassa tänään, sinun on pakko kysyä,
'Millä tavalla olemme käyttäneet hyväksemme yhteiskunnan vaikutusta, joka on todennäköisesti ihmispsykologian vahvin voima?'
1967 Kantasolukoe Biologisen Ympäristön Vaikutus
Yli 40 vuotta sitten kloonasin kantasoluja ja yksi ensimmäisistä kokeista aivan sekoitti pääni
(Bruce Lipton, solubiologian tohtori)
sillä se muutti kokonaa koulutuksen suuntani ja elämäni.
Asetin yhden kantasolun yksikseen viljelyastiaan ja tuo kantasolu jakautuu joka kymmenes tai kahdestoista tunti.
Noin viikon tai kymmenen päivän kuluttua minulla oli tuhansia soluja petrimaljassa, mutta tärkeintä on se, että kaikki solut ovat keskenään geneettisesti identtisiä.
Mitä tein sen jälkeen—ja tämä on se koe—erottelin geneettisesti identtiset viljelyt kolemeen eri petrimaljaan ja muutin ympäristöä.
Mutta viljelyaine soluille on kuin maailma, jossa me elämme: siinä on happea, vettä, ruokaa, se sisältää kaiken.
Joten minulla oli kolme erilaista ympäristöä, silti solut eri astioissa olivat geneettisesti identtisiä.
Tulokset paljastivat, että ympäristössä A solut muodostivat lihasta,
ympäristössä B, solut muodostivat luuta,
ja ympäristössä C solut muodostivat rasvasoluja.
Mikä tässä oli niin perustavan tärkeää, on, että jos asetat kysymyksen—Mikä on vastuussa solujen kohtalon ohjaamisesta?
mikä ohjaa solujen kohtaloa?
—se mitä koe selkeästi paljasti, on, että kaikki solut olivat geneettisesti identtisiä.
samanlainen genetiikka
Ainoa eroavaisuus astioiden keskuudessa oli ympäristö. Erilainen Ympäristö
Joten, samalla kun opetin lääketieteen opiskelijoille oppikirjasta tavanomaista tarinaa, käsitettä, että perintötekijät hallitsevat kohtaloamme ja elämäämme,
kokeeni paljastivat täysin erilaisen tarinan, että ympäristö oli ensisijaisesti vastuussa käytöksemme ja genetiikkamme muokkautumisesta.
ympäristö muokaa käytöstä ja genetiikkaa
Viimeisimmät Verkostoanalyysin Löydöt
(Caroline Miller, positiivinen psykologia)
Harvard Medical School on tuottanut uutta tutkimusta sosiaalisesta tartunnasta.
Se on mielestäni itsestään selvää ja vaistonvaraista, että muiden ihmisten mieliala ympärilläsi tarttuu sinuun,
mutta nyt he ovat osoittaneet, että ihmiset lihovat ryhmissä, muuttuvat onnellisiksi ryhmissä, lopettavat tupakoinnin ryhmissä.
(James Fowler, yhteiskuntatieteiden tohtori)
Nicholas Christakisin ja minä olemme olleet hyvin onnekkaita löytäessämme apukeinon Framingham Heart tutkimuksessa, jota emme koskaan uskoneet lötävämme.
Ke kysyivät ihmisiltä kolmenkymmenenkahden vuoden ajan, 'keitä ovat perheesi jäsenet? missä työskentelet? missä asut?'
Ja ennen kaikkea, 'keitä ovat ystäväsi?' Ensimmäistä kertaa, nyt kun meillä on tällaista tietoa
kykenemme saamaan lintuperspektiivin verkostoista niin kuin siitä, joissa sinä elät.
Meillä oli joitain validoituja mittareita erinäisistä tunteista, onnellisuus mukaan lukien ja yritimme osoittaa, ja onnistuimme osoittamaan,
että minun onnellisuuteni ei yksinomaan riippu omasta toiminnastani, ajatuksistani tai käytöksestäni, vaan myös muiden ihmisten toiminnasta, ajatuksista ja käytökestä, joihin olen suorassa yhteydessä-
ystäväni, sisarukseni, elämänkumppanini, naapurini, työtoverini jne. ja ihmiset, joihin he ovat yhteydessä ja jopa ihmiset joihin he ovat yhteydessä.
Tämä löytö osoittaa meille, että eivät yksinomaan käyttäytymismallit leviä verkostojen kautta,
vaan myös nuo tunneperäiset tilat leviävät verkoston kautta.
Eli me uskomme, että se mikä leviää on taipumus siirtää käsityksiä, käytöksen normeja.
Itse asiassa olet sosiaalinen organismi. Olet ympäristösi luoma. Ei ole "sinua", eikä "minua".
(Peter Joseph Elokuvien tekijä, Aktivisti) Kun alat ajatella sitä miten kaikki mitä teet on sinulle opetettu, tavalla tai toisella—
sillä myönnytyksellä, että yhdistät asioita ja teet päätöksiä—mutta päätöksesi ovat sen tiedon rajoittamia, joka on sinulle annettu ja opetettu.
Joten olen ns. "sosiaalisen tekniikan" kävelevä yhdistelmä. Jos näen itseni erillisenä kaikesta muusta, silloin voin sanoa, että se on virheellistä.
Esimerkisksi, kaikki tietävät, että heidän on hengitettävä. Ajan kulussa ihmiset tulevat omaksumaan sen, että heidän koskemattomuutensa on juuri sellainen kuin kaiken muun koskemattomuus heidän ympärillään.
Eli se mitä tapahtuu tieteessä on itse asiassa aika säälittävää ja se mitä tapahtuu suuren yleisön joukossa on yhtä säälittävää,
sillä se mitä tapahtuu on, että teeskentelemällä, että olemme jotakin, muutumme siksi. Teeskentelemällä, että olemme jotakin, muutumme siksi.
1971 Stanfordin vankilakoe
Aloin tuntea, että menetän identiteettini, sen henkilön, jota kutsun Clayksi, joka toi minut tähän paikkaan, joka tarjoutui menemään sisään tähän vankilaan—
sillä minulle se oli vankila; se on edelleen vankila minulle—en näe sitä kokeena tai simulaationa.
Se oli psykologien vetämä vankila valtion sijasta.
Vuonna 1971, nykyään tunnettu psykologi Philip Zimbardo, päätti ottaa selvää mitä tapahtuu, kun otetaan täysin normaaleja ja terveitä nuoria opiskelijoita
ja heille luodaan vankilaolosuhteet Stanfordin Yliopiston sisällä ja heille kerrotaan, 'Seuraavan kahden viikon ajan jotkut teistä teeskentelevät olevansa vankeja ja jotkut vartijoita.'
Ensimmäisenä koepäivänä puhkesi mellakka. Vartijat alkoivat nöyryyttää vankeja. He käyttivät fyysisiä rankaisuja.
Jotkut muuttuivat äärimmäisen sadistisiksi. Vangit alkoivat potea henkisiä romahduksia.
Jotkut oli poistettava kokeesta ennen aikojaan ja vain kuuden päivän jälkeen koe oli keskeytettävä kokonaan.
Pilkkaava Vartija Kaksi Kuukautta Myöhemmin
Olin uskonut, että olen kykenemätön moiseen käytökseen. Olin yllättynyt...ei, olin kauhistunut.
Huomata, että olin todella kykenevä...että pystyin toimimaan tavalla, joka on täysin vierasta millekään, jota edes uneksisin tekeväni.
Ja tehdessäni sitä, en tuntenut katumusta. En tuntenut syyllisyyttä.
Se tuli vasta jälkeenpäin, kun aloin pohtia mitä olin tehnyt,
että tämä käytös alkoi valjeta minulle ja oivalsin, että tämä oli osa minua, jota en oikeastaan ollut huomannut aikaisemmin.
Teeskentelemällä, että olemme jotakin, muutumme siksi.
Teeskentelemällä, että olemme järjetöntä materiaa—olemme vain materiaa ja sillä selvä—suljemme pois elämän hienommat puolet. Suljemme pois hienommat puolet tai meidän kokemuksemme. Ja se on vakava asia.
MATERIA VASTAAN MERKITYS
Jos otamme Darwinin teorian, joka sanoo, että olemme kilpailussa ja meidän pitää verrata toisiimme sen suhteen mihin sovimme,
ja sekoitamme sen newtonilaisen fyysikoden näkemyksen kanssa, että maailmankaikkeuden primaatti löytyy fyysisessä rakenteessa.
Sen jälkeen otamme nuo kaksi yhdessä ja sanomme, 'Miten tiedät mihin sovit darwinistisessa maailmassa?' Ja vastaus on, 'Miten paljon materiaa omistat?'
Ja niin, ihmiskunnan evoluutio newtonilaisista ajoista lähtien on ollut uuttaa materiaali planeetasta, jotta meillä voisi olla omaisuutta,
ja että omaisuus olisi heijastus siitä missä kohtaa hierarkiaa sijaitsemme.
Jos olisit hyvin matalalla ihmiselämän hierarkiassa, sinulla ei olsi mitään. Jos olisit hyvin korkealla ihmiselämän hierarkiassa,
sinulla olisi rahaa ja omaisuutta ja taloja ja leikkikaluja ja kaikkea sitä. Silloin sanoisit, 'No, kuka kärsii kaikesta tästä?'
Niin, joka tasolla löytyy suurta kärsimystä, oli sitten kyse fyysisen planeetan tai ihmissivilisaation kärsimyksestä, sitä on joka puolella.
Voidakseni ihmisenä todistaa hierarkiani, minun on uutettava materiaali planeetasta. Joten mitä teen?
Louhin planeetan; riistän siltä kaikki sen varat, jotta voin pitää kädessäni kultakimpaletta ja sanoa, 'Katso minkä arvoinen olen! Missä sinun kultasi on?'
Evoluution teoria ei perustu yhteisöön, vaan yksilöön. Newtonilainen fysiikka sanoi, että vain näkyvät asiat ovat oleellisia.
Mutta maailmassa, joka perustuu kvanttifysiikkaan, joka perustuu energiaan, jotkut asioista, joita ymmärrämme energian luonteesta ovat emotiot ja tunne, niin kuin rakkaus ja kauneus.
Nämä ovat energian ilmentymiä ja kvanttifysiikan maailmassa todellakin painotamme enemmän rakkauden luonnetta, tunteita, energiaa, kauneutta ja harmoniaa
enemmän kuin rahaa ja aineellisia ilmentymiä, joita näemme tänään. Miksi tämä on tärkeää?
Siksi, että silloin katsot maailmaa ja sanot, 'Haluatko paunan kultaa, vai haluatko ollaa täysin rakastunut elämääsi?'
(Paul Bloom, kognitiivisen psykologian ja Kehityspsykologian tohtori)
Tämä maalaus tunnetaan nimellä , "The Supper at Emmaus" (Illallinen Emmauksessa) ja vuonna 1940, kun luultiin, että Johann Vermeer oli maalannut sen,
se oli miljoonien taalojen arvoinen. Se sijaitsi Hollannissa ja on yksi Euroopan maineikkaimmista maalauksista. Ihmiset matkustivat koko Euroopan halki nähdäkseen sen.
Kunnes eräänä kauhistuttavana päivänä huomattiin, että se ei ollutkaan Vermeerin maalaama, vaan taitavan väärentäjän Van Meegerenin.
Toisin sanoen huomattiin, että se ei ollut tämä maalaus, vaan
tuo maalaus ja yllättäen sen hinta romahti nollaan.
Miten maistat jonkin asian riippuu olennaisesti siitä mitä uskot syöväsi. Tämä käy ilmi monin eri tavoin.
Eräs miellyttävä havainto liittyy lapsiin. Miten saat lapset, ei pelkästään syömään porkkanansa ja juomaan maitonsa, vaan ssatuaan porkkanan ja maidon
myös väittämään, että se maistui hyvälle. Paremmalle kuin tavallinen porkkana. Paremmalle kuin tavallinen lasi maitoa?
Itse asiassa tämän toteuttaminen on hyvin helppoa. Tämä tehtiin eräässä tutkimuksessa pari vuotta sitten.
Nostat ne ulos McDonaldsin pussista.
Ihmiset pistetään aivoskannaukseen ja he makaavat siinä selällään, heille on asetettu putkilo suhun.
He saavat juoda viiniä putkilon kautta, samalla kun aivoja skannataan.
Heidän yläpuolellaan on näyttö, jolta he voivat lukea tietoa juomastaan viinistä. Kaikki juovat samaa viiniä.
Jos he uskovat juovansa halpaa laatua, he raportoivat, "Eh, tämä ei maistu hyvältä,' ja heidän hermostollinen reaktionsa on matalatasoinen.
Jos he uskovat juovansa 200 taalan pullosta, he kertovat rakastavansa sitä ja heidän aivojensa mielihyväkeskukset syttyvät kuin joulukuusi.
Tämä on John Cagen työ. Se löyyy toisella nimellä, mutta sitä kutsutaan usein nimellä 4 minuuttia ja 33 sekuntia,
sillä se oli tunnettu moderni performanssi, jossa pianistia kehotetaan istumaan pianon ääressä kaikessa hiljaisuudessa 4 minuuttia ja 33 sekuntia.
No, niin kuin kuvitella saattaa, tämä on aika kiistanalaista - olipa se sitten nerokasta tai vain naurettavaa.
Mutta paras kohta koko asiassa on, että voit kykeytyä ITuneen
I Tunes esikatselu - 4'33" (Single Versio) - Single John Cage
ja voit ostaa 1.99 dollarilla kokonaisuudessaan nuo 4 minuuttia ja 33 sekuntia, jotka ovat täyttä hiljaisuutta.
Ja olen lukenut arvosteluja tästä, jossa ihmiset ovat tyrmistyneitä, 'Hiljennä vain tietokoneesi ja istu siinä 4 minuuttia ja 33 sekuntia.'
Mutta, psykologisesti ajatellen se ei olisi sama hiljaisuus. Tämä on 'se' hiljaisuus 'siitä' performanssista.
Minua hämmästyttää, että emme ymmärrä keksivämme kaiken tuon. Koko asia on keksintöämme. Tiedätkö miksi kulta on niin arvokasta kuin se on?
Siksi, että joku sanoi niin. Niin se on. Tiedätkö miksi polttoaine on sen hintaista kuin se on?
Joku tuumii, joku päättää, on olemassa uskomus, tarpeeksi moni ihminen yhtyy siihen: sen verran jokin maksaa.
Me kaikki olemme päättäneet sen. Joten olemme havahtumassa: toistamme sykliä ja alamme kyllästyä siihen,
ehkä meidän pitäsisi tällä kertaa tehdä jotakin erilaista—olla jotain muuta.
Ihmisiä kiinnostaa MERKITYKSEN & ARVOJEN työstäminen
Meidän on kuultava tämä. Se on yhteiskunta; erityisesti tiedotusvälineet puskee tavalliset ihmiset pinnalliseen aineellisten namupalojen hakuun.
Ihmiset eivät eläneet näin edes 50, tai 60 vuotta sitten. Tiesitkö, tämä on hyvin tuore ilmiö,
että, jos sinulla on yhden kännykän sijaan kaksi kännykkää taskussasi, silloin tilanteesi on jotenkin parempi.
Ha! Ha! Aivan! Olen kohtuutomuuden kuningas. Olen myyntien sulttaani.
Luottokorttini eivät koskaan petä minua. Minulla on yli 700 luottopistettä, joka tarkoittaa
etten omista mitään ja voin ostaa yhä enemmän. Olen seisovasta pöydästä syövä, sensaatiolehtiä lukeva, rakastettava heppu.
Saan mitä parhainta, jota rahallani voi ostaa, elämä on ihanaa!!
Elämä on ihanaa punpäisen vaimoni kanssa. Elämä on ihanaa!
(Annie Leonard, ympäristöterveysasiantuntija) Keskivertohenkilö Yhdysvalloissa kuluttaa nyt kaksi kertaa enemmän kuin 50 vuota sitten. Kysy isoäidiltäsi.
Hänen aikanaan taloudenhoito ja neuvokkuus ja säästäväisyys oli arvostettua. Eli, miten se tapahtui?
Heti toisen maailmansodan jälkeen he yrittivät selvittää miten elvyttää taloutta. Vähittäiskaupan analyytikko Victor Lebow esitti ratkaisun, joka on muuttanut koko järjestelmän standardiksi. Hän sanoi:
"Meidän valtavan tuottoisa taloutemme...vaatii, että teemme kuluttamisesta elämäntapamme. Sitten muunnamme kuluttamisen ja tuotteiden ostamisen rituaaliksi, josta haemme henkistä tyydytystä, tyydytämme egoamme kuluttamisella. Meillä on tarve nähdä tavaroita kulutettavan, poltettavan, korvattavan ja hylättävän yhä kiihtyvämmällä vauhdilla."
Mainokset ja tiedotusvälineet yleensä ovat tässä tärkeässä asemassa. Jokaista meistä Yhdysvalloissa pommitetaan yli 3,000 mainoksella päivässä.
Näemme enemmän mainoksia yhdessä vuodessa kuin ihmiset 50 vuotta sitten näkivät koko elämänsä aikana.
Ja jos ajattelet asiaa, mikä tarkoitus mainoksella on, muuta kuin tehdä meidät tyytymättömiksi sen kanssa mitä meillä on.
3,000 kertaa päivässä meille kerotaan, että hiuksemme ovat huonosti, ihomme on huono, vaatteemme ovat väärät tai huonekalumme ovat väärät,
automme ovat huonot, me olemme huonoja, mutta sen kaiken voi korjata kunhan vain lähdemme ostoksille.
Herra Rogers, joka oli TV-henkilö täällä Yhdysvalloissa, sanoi 'Tila television ja katsojan välillä tulisi olla pyhä.'
Se riippuu rahasta—jos he onnistuvat myymään sen.
Vaikka se auttaisi ihmiskuntaa, en usko, että se on pysäytyspiste millekään tiedotusvälineissä yleisesti ottaen,
99%, koskee sitä miten voimme vaikuttaa kuluttajaan; se koskee sitä onnistummeko myymään? Jos he onnistuvat myymään ja se on hyvä sinulle, he tulevat myymään.
Mutta jos he onnistuvat myymään ja se ei ole hyvä sinulle, he jatkavat silti myymistä. Minun maailmassani, uskon että se merkitsee paljon vaikutuksessa kuuntelijaan, sillä se muuttaa heidän elämäänsä tavalla tai toisella.
Osa ongelmaa on se, että ihmiset keskittyvät vain omaan pieneen maailmaansa, omiin pieniin elämiinsä,
mitä he haluavat saavuttaa, kun itse asiassa et voi mitään saavuttaa, joka tuntuisi yhtä onnelliselta kuin tehdessä muiden ihmisten kanssa.
Joten uskon, että on ollut liika yrittäjyysahneutta—'minä,minä,minä'—painottamista viimeisen parin vuosikymmenen ajan,
ja uskon, että imiset ovat muuttuneet tietoisiksi siitä, että olemme yhä onnettomampia,
eikä vain Yhdysvalloissa, vaan joka puolella maailmaa. Masennusluvut kohoavat nopeammin.
Keskukset sairauden hallinnalle ja ennaltaehkäisylle: Masennuslääkkeiden käyttö on noussut räjähdysmäisesti 400% viimeisen 20 vuoden aikana.
Vuoteen 2020 mennesä masennus tulee olemaan kyvyttömyyden johtava syy
En tiedä, ovatko ihmiset aina tietoisia siitä, ennen kuin asetan voimallisia kysymyksiä.
Mikä on paras asia joka on tapahtunut sinulle viimeisen kuukauden aikana?
Mikä todellakin tuo sinulle iloa?
Mikä antaa sinun elämällesi merkitystä?
Tutkimus tästä on hyvin kiinnostavaa, sillä jos kysyt lukio-opiskelijoilta mitä he tavoittelevat, he puhuvat rahasta.
Mutta jos kysyt heiltä mikä on parasta mitä heille on tapahtunut viimeisen kuukauden aikana,
he mainitsevat kokemuksia muiden ihmisten kanssa; he eivät koskaan mainitse omaisuutta.
Joten vaistonvaraisella tasolla ihmiset ymmärtävät mikä tuo heille iloa, mutta jokus heidän on opittava kantapään kautta.
Joten sijaitsemme tässä naurettavassa tilanteessa, jossa menemme töihin, jopa kahteen tyhön ja palaamme kotiin uupuneina
ja rojahdamme uudelle sohvallemme ja katsomme televisiota ja mainos kertoo meille "OLET KELVOTON", joten olet pakoitettu menemään ostoskeskukseen ja ostamaan jotain voidaksesi paremmin,
sen jälkeen joudut tekemään lisää töitä maksaaksesi tavaroista, jotka juuri ostit ja palaat kotiin vieläkin uupuneempana
joten istahdat ja katsot televisiota ja se kehottaa sinua menemään ostoskeskukseen uudelleen
ja olemme tässä hullussa työ, katso, kuluta -oravanpyörässä...ja voisimme vain LOPETTAA!
JOKA VIIDES MINUUTTI LAPSI NÄÄNTYY NÄLKÄÄN
GLOBAALI SOTILAALLINEN KUSTANNUS NOUSEE VUOSITTAIN, NYT YLI 2 BILJOONAA $
75% KALAVESISTÄ OVAT MELKEIN EHTYNEET 40% VILJELYSMAASTA ON VAHINGOITTUNUT
Maailma On Muuttunut
66% ENEMMÄN LUONNONKATASTROFEJA VUODESSA, VUODESTA 2000 LÄHTIEN
Ja meidän on muututtava yhdessä sen kanssa.
MUUTUTTAVA?
Olen kirjoittanut avoimen kirjeen presidentti Obamalle toistaen tuota iskulausetta.
Tiesitkö, että Clintonin presidenttikampanjan aikana heillä oli tällainen iskulause, "On kyse taloudesta, hölmö!"
Minun iskulauseeni on, "On kyse maailmankatsomuksesta, hölmö!"
Jos maailmankatsomus ei muutu, jos maailmankatsomus ei anna tunnustusta arvojen kuuntelemiselle—elämän henkilökohtaisen ja yhteisöllisen merkityksen kuuntelemiselle—
jos emme tee tätä, aitoa muutosta ei voi tapahtua. Joten kirjoitin presidentti Obamalle; puhuit aidosta muutoksesta, muutoksesta, johon voimme uskoa,
jos todellakin haluat muutosta, johon voimme uskoa, ole hyvä ja auta meitä muuttamaan maailmankatsomustamme.
(Ervin Laszlo, järjestelmätieteiden tohtori) Ihmisen muutos on avain muutokseen kaiken suhteen maailmassa. Ilman sitä mitään merkityksellistä muutosta ei tulla aikaansamaan.
Emme tarvitse pelkkää paikkaamista, emme pelkkiä ratkaisuja ajankohtaisille ongelmille.
Sen sijaan tarvitsemme muutosta, perustavanlaatuisen muuntumisen,
joka tarkoittaa arvojen muuttumista, ajatusten muuttumista, tietoisuuden muuttumista,
muutosta siihen miten ihminen ajattelee ja toimii.
(Dean Radin, sähkötekniikan fysiikan, psykologian tohtori) Maailmankatsomus vaikuttaa sivilisaation moottoriin, se vaikuttaa siihen kuka me jokainen henkilökohtaisesti uskomme olevamme ja miten käyttäydymme, se vaikuttaa moraalikäsitykseemme, liiketoimintaan—ihan kaikkeen.
Eräs kokeilu tehtiin kahden sosiaalipsykologin toimesta seuraavalla tavalla:
otettiin kourallinen opiskelijoita, jotka saivat lukea yhden kahdesta kappaleesta.
Yksi kappaleista oli kuvaus siitä keitä luulemme olevamme ja pääasiallinen lause kappaleessa oli: Et ole muuta kuin nippu hermosoluja—
että me kaikki olemme periaatteessa aineellisia substansseja, eli siinä tapauksessa olet sitä kaikkea mitä ajattelet, kaikki ajatuksesi ja tunteesi ja koko sisäinen elämäsi on vain nippu hermosoluja.
Sen jälkeen opiskelijoille annettiin mahdollisuus tehdä muutama koe, jossa he saivat huijata, jos halusivat.
Ja näin osoittautui, että opiskelijat, jotka lukivat kappaleen "Et ole muuta kuin nippu hermosoluja" huijasivat huomattavasti enemmän.
Jos maailmankatsomuksesi sanoo, että missään ei ole mitään synnynnäistä merkitystä, että maailmankaikkeus pohjimmiltaan on tarkoitukseton esine,
ja kun kuolet olet kuollut ja mitään muuta ei tapahdu, silloin se muuttaa käsitystäsi siitä "miten minun pitää elää nyt?"
"No, minun pitää saada kaikki nyt heti! Vaikka huijaamalla, jos tarve on!"
Jos sen sijaan meillä olisi erilainen malli, joka sanoo, että ehkä olet osa isoa elävää järjestelmää
jolla on jokin synnynnäinen merkitys ja sitä kaikkea muuta, siitä koituisi seurauksia, ei vain itsellesi, vaan myös läheisillesi ja kaikille muille.
Kaikki juuri nyt kohtaamamme ongelmat, ne eivät ole ongelmia, ne ovat itse asiassa kysymyksiä.
Keitä me olemme? Keitä me todella haluamme olla? Miten päätämme suhtautua itse elämään?
Miten päätämme suhtautua elämän kaikkiin eri elementteihin, ympäristöön, itse planeettaan ja tietenkin ihmisiin?
Miksi olemme täällä ja mihin olemme menossa?
Mikä on elämäni merkitys?
Olemme siirtymistilassa, jossa vanhat vastaukset eivät enää ole kestäviä ja siitä syystä kohtaamme tämän kriisin.
Joten väestö on sulatetilassa ja sanoo, että asiat eivät toimi ja olemme valmiita uusille vastauksille, jotka luovat uudemman, kestävämmän sivilisaation.
Yksinkertainen näkökohta: vanha sivilisaatio ei ole enää kestävä.
Vastaukset ovat virheellisiä.
Uudet vastaukset ovat muotia ja me olemme hetkessä, jossa otamme nuo uudet vastaukset ja punomme uuden kulttuurin, joka tukee niitä vastauksia ja tukee meitä itseämme.
Tässä aikakautemme kriittisessä hetkessä, meidän pitää uudelleenmäärittää mitä tarkoittaa olla ihminen. Meidän on valittava uusi identiteetti—kirjaimellisesti uusi identiteetti—
ja luoda itsemme uudelleen ihmiskuntana, luoda itsemme uudelleen upo-uutena elävänä organismina, upo-uutena lajina,
ja luoda organismi uudelleen rykelmänä, tai ryhmänä mieluummin kuin yksittäisten yksilöiden ripotelmana.
Meidän on muutettava ajattelutapaamme siitä keitä me olemme suhteessa toisiimme.
Olemme eläneet kilpailuhenkisessä yhteiskunnassa liian kauan ja näkemämme maailma on sen tulosta—itsekkyys, kilpaileva ego.
Se mitä meidän pitää tehdä on oppia miten toimia yhteistyössä ja varistaa itsekkyys ja ymmärtää uudelleen, että jos meillä on ihmisiä yhdessä maassa, jotka ovat hyvin köyhiä,
ja ihmisiä, jotka ovat hyvin varakkaita, varakkaiden on hankittava isot armeijat ja korkeat aidat pitääkseen nuo muut ihmiset loitolla.
Jaottelu ja kerrostuminen, joka meillä on yhteiskunnassa tänään ei tule toimimaan.
Ihmisen pitää läpikäydä muutos ymmärtäkseen, että elämä pitäisi elää ihmiskunnan yhtenäistymisen hyväksi, niin että olemme kaikki kuin yksi mies yhdessä sydämessä,
ja jaamme tuon halun, tuon ajatuksen, jossa keskinäinen kytköksemme, keskinäiset myönnytkset, ja vastavuoroisuus on, niin kuin solut elävässä kehossa.
TOUKKA, PERHONEN
Se on niin yksinkertaista, mutta teemme sen niin vaikeaksi ja juuri nämä vaikeat asiat—nämä haasteet, nuo näkemämme hirmuiset asiat—
ovat siellä kehottaaksen meitä olemaan parempia kuin olemme ja uskon, että siihen asti kun alamme nähdä, ne jatkuvat, kaikilla tasoilla.
Katsomme taloudellista kriisiämme, katsomme henkistä kriisiämme ja sanomme:
En ole onnellinen, yhteiskunta ei ole onnellinen, mikä meitä vaivaa? Joten se on laukaisija.
Meillä pitää olla ongelmia, jotta meillä voi olla ratkaisuja. Ongelmat aikaansaavat luovuutta. Ei ole mitään sellaista kuin ongelma; ongelma on pohjimmiltaan muutos.
Joten näen tämän päivän kriisin muutoskohtana ihmiskunnalle. En välttämättä näe sitä jonakin tavanomaisuudesta pokkeavana.
Yhä uudelleen luonnossa, alkukantaisimmasta bakteerista nykyaikaisimpiin lajeihin, ne käyvät läpi vihamielisen kilpailemisen nuoruusvaiheen vakiinnuttaakseen itsensä,
(Elisabet Sahtouris, evoluutiobiologian tohtori, futuristi)
ja sen jälkeen he havaitsevat yhteistyön taloudellisuuden. Ja kun he huomaavat, että se on halvempaa ja tehokkaampaa ja hyödyllisempää
kaikille, tuntea vihollisesi mieluummin kuin taistella heitä vastaan, silloin olemme matkalla kohti uutta sivilisaatiota, jota olemme etsimässä.
Ihana puoli luonnon fraktaalisuudessa on se, että voimme käyttää luonnon malleja ymmärtääksemme muita malleja, jotka ovat olemassa, sillä mallit toistavat itseään.
Joten, jos haluat katsoa malleja, jotka esiintyvät tällä planeetalla juuri nyt, jotka antavat meille ymmärrystä siitä mitä tapahtuu, kurkista sisään kehittyvään perhostoukkaan.
Sanokaame, että perhostoukka edustaa seitsemää miljardia solua saman ihon alla. Jokainen solu on ihminen.
Ja arvaa mitä? He ovat ihmisiä kuten me, käyvät työssä päivittäin, solut ruoansulatusjärjestelmässä ottavat ruoan, hajottavat sen ja teettävät siitä tuotteita.
Jotkut solut ovat liikkuvuussoluja. Ne ovat soluja, jotka liikuttavat perhostoukkaa ympäriinsä rakenteissa, kuten valtateillämme kuormureineen ja ajoneuvoineen, jotka kuljettavat materiaaleja joka puolelle. Jotakin sen tapaista.
Immuunijärjestelmän solut tekevät työtään suojellakseen järjestelmää. Hengitysjärjestelmä varmistaa, että puhdas happi toimitetaan. Näin olleen jokaisella solulla on työnsä.
Perhostoukka kasvaa. Jos olisit siellä toimittajan kanssa, sanoisit, 'Tosiaan, taloudella menee hyvin, se kasvaa joka päivä, kaikki tekevät työtä, täysi työllistyminen;
tätä rakastamme nähdä. Miten paljon kasvamme joka päivä, pari prosenttia, joka päivä.'
Sitten perhostoukka saapuu tiettyyn kasvun vaiheeseen ja tuossa kasvun vaiheessa se vain lakkaa syömästä, se ei siinä vaiheessa enää pysty jatkamaan. Se on saavuttanut maksimikokonsa.
Jos silloin olet solu tuossa yhteisössä, kuvittele mitä tapahtuisi, olet työssä ja yhtäkkiä ruokaa on vähemmän ja olet ruoansulatuskeskus ja sanot,
'Kuules ystäväiseni, täällä alkaa olla vähemmän työtä, tehdas hidastaa tahtiaan.' Silloin yllättäen taso romahtaa niin alas, että monet solut erotetaan työstään.
Nyt solut ovat työttöminä. Miksi? Ruokaa ei ole riittävästi, jotta he voisivat käydä työssä. Ja kun ruoka ehtyy, silloin muutkin työpaikat vaikuttuva siitä,
sillä jos ruokaa ei ole, ei ole energiaa ja koko järjestelmä alkaa erottaa soluja ja aika pian kaaos vallitsee joka puolella perhostoukan ihon alla. Miksi?
Järjestelmä lakkasi kasvamasta, solut ovat työttömiä, mikään ei kehity ja asiat vain hajoavat käsiin.
Jos juuri silloin olisit solu tuossa perhostoukassa, katsoisit ympärillesi ja sanoisit, 'Hyvä Jumala, maailmamme lähestyy loppuaan!'
Silti noiden miljoonien solujen joukossa, niiden sisällä on muita soluja, geneettisesti identtisiä,
eroa ei ole, he vain ajattelevat toisella tavalla, reagoivat signaaleihin toisella tavalla.
Näillä soluilla on kiinnostava nimi 'kuvaannolliset solut' ja nämä kuvaannolliset solut keksivät uusia näkemyksiä,
kuvaannolliset solut
ja se mitä tapahtuu on, kaiken kaaoksen seassa, kun kaikki muut solut juoksevat ympäriinsä ja ajatelevat, että maailmanloppu teekee tuloaan,
uudet kuvaannolliset solut esittävät uusia ideoita, uusia näkemyksiä, uuden suunnitelman, uuden järjestelmän, uuden elämäntavan ja näiden ideoiden ympärille solut järjestäytyvät uudelleen.
He alkavat luoda uusia valtavia järjestöjä
luodakseen jotain mahtavampaa kuin aikaisempi järjestelmä.
Järjestelmän, joka on paljon kestävämpi, järjestelmän, joka omaa evoluution korkeamman tason ja tuo heidän rakentamansa järjestelmä, jota kutsutaan 'perhoseksi'.
Joten tapahtuu siirtyminen perhostoukan vanhasta maailmasta vanhalla uskomusjärjestelmällä ja vanhalla elämäntavalla, joka ei enää ollut kestävä.
Siitä syystä sinulla on kaksi vaihtoehtoa tässä maailmassa, tällä hetkellä:
Voit säilyttää perhostoukkastatuksesi ja sanoa, 'Hyvä Luoja, taivas romahtaa!' ja elää pelossa,
tai voit sanoa, 'Perhostoukka lähtee. Minä haluan rakentaa perhosen.' Miksi?
Sillä jos muutun toimeliaaksi ja myötämieliseksi perhosen rakentamisprosessissa, silloin osallistun, teen työtä, luomme tulevaisuutta.
Jos istun siinä ja päivittelen perhostoukan menetystä, silloin teen itseni sairaaksi ja kaiken ympärilläni. Miksi? En ole osallinen evoluutiossamme.
Ja niin, missä olemme? Olemme sivilisaation perhostoukkavaiheen lopussa ja perhosen kohottautumisen.
Meidän on tunnistetava se, että koko tämä kriisi, jne. ei ole tietoisuuden ulkopuolella; se on myös tietoisuuden sisällä.
Tälle hulluudelle on suunnitelma. Jos tarkastelemme biologista evoluutiota, jokaista isoa muutosta edeltää katastrofi.
Joten tämä on ihmisen evoluutio, joka tapahtuu juuri nyt, liiallisesta suhtautumisesta kielteisiin tuntemuksiin ja järjettömään mieleen arvojen kuulemiseen—
rakkauteen, kauneuteen, oikeuteen, totuuteen ja hyvyyteen. Meidän pitää kuulla se.
TIETOINEN EVOLUUTIO
Uskon, että kysymys on siitä miten voimme saada isoimman määrän ihmisiä ymmärtämään, että olemme, itseasiassa, kaikki yhtä, ymmärtämään yhtenäisyytemme.
Ympäristöä on muutettava siten, että olemme tuettuja sellaisella tavalla, että arvostamme toisiamme,
samalla kun arvojärjestelmiemme on ymmärrettävä, että emme voi enää selviytyä loogisen järkeilymme avulla
kilpailuhenkisellä mielenlaadulla, joka on vain kasvanut niin monen sukupolven ajan.
Jos ympäristö jatkaa tämän itsekkyyden lujittamista, silloin se tulee olemaan niin paljon vaikeampaa poistua siitä.
Joten jos luomme ympäristön, joka auttaa meitä uskalluksessa antaa ja se palkitsee ja lujittaa antamista,
silloin uskon, että siirrymme paljon nopeammin sellaiseen antamisen mielenlaatuun.
Se mitä alamme nähdä nyt on merkittävien instituutioiden romahduksen—
oli sitten kyse taloudesta, politiikasta, kasvatuksesta, terveydenhuollosta—jokaisesta keskeisestä instituution tasosta maailmassa.
Joten muutoksien on tapahduttava jokaisella tasolla ja se alkaa valistuksella ja tietoisuudella. Miksi?
Siksi, että tieto jonka olemme hyväksyneet sen suhteen keitä olemme ja miksi olemme täällä osoittautuu muinaisaikaisiksi uskomuksiksi, jotka eivät tue selviämistä.
Meidän on siirryttävä vanhoista, rajoittavista uskomuksistamme, jotka johdattivat meidät tämänhetkiseen maailmantilaan, kirjoittaa uudelleen nuo uskomukset, niin että kun otamme seuraavan askeleen eteenpäin
teemme sen uudella tietoisuudella, uudella voimalla, uudella ymmärryksellä siitä minne haluamme mennä. Joten meidän on muutettava kasvatusta.
Kuvittele mitä tapahtuisi, jos muuttaisimme ympäristömme kokonaan.
Mitä jos voisimme jatkuvasti kuulla uutisissa—taiteen, viihteen, mainosten kautta—
että olemme keskinäisesti riippuvaisia, että olemme yhdistettyjä yhtenä integroituneena järjestelmänä
Miltä maailma näyttäisi? Miten suhtautuisit muihin siinä järjestelmässä?
Alkaisit yllättäen tuntea, että suhtaudut muihin kuin jokseenkin läheisiin.
Olisit vähemmän huolissasi siitä miten voit käyttää toista hyväksesi, miten voit manipuloida muita, miten hyötyä heistä.
Alkaisit nähdä, että tuo toinen henkilö on jotenkin läheinen sinulle. Tulet tuntemaan kiintymystä muita kohtaan, aivan kuin he kuuluisivat sinulle..
Alat ottamaan heidät huomioon samalla tavalla kuin lapsesi tai perheesi.
Otat heidät huomioon kun aikeenasi on tehdä jotain elämässäsi. Ajattelet 'Miten se tulee vaikuttamaan heihin?'
Joten tämä on sellainen muutos, joka meidän on läpikäytävä ja se voi tapahtua meille oikeanlaisen ympäristön avulla, jonka luomme itsellemme.
Niin, meillä on nämä kilpailukykyiset, ahneet, kateelliset, vihaiset aivojen kielteiset tunneperäiset kiertokulut ja mitä vielä,
mutta voimme myös luoda todellisuuden, jossa voimme tehdä itsellemme ja suhteillemme myönteiset tunteet ja voimme luoda myönteisen tunneperäisen aivojen kiertokulun—
aivojen kiertokulun, jonka olemme luoneet vaapaehtoisilla rakkauden teoilla, ehdoin tahdoin, harjoittelemalla.
Se tulee silloin lepyttämään kielteisen tunneperäisen aivojen kiertokulun, jotta voimme voittaa perushalumme.
Alamme nähdä tunteet kollektiivisena identiteettinä aivan niin kuin tunneperäisen rynnistyksen ihmispopulaatiossa,
kuin eräänlaisen hiljaisen mellakan, joka on koko ajan aivan pinnan alla.
Sillä kun kartoitimme tämän verkoston, onnistuimme löytämään onnellisten ja onnettomien ihmisten rykelmiä verkostossa
ja onnistuimme myös osoittamaan, että onnelliset ihmiset voivat vaikuttaa toisiin ja muuttaa heidät onnellisiksi ja tuo onnellisuus voi levitä henkilöltä henkilölle...henkilöltä henkilölle.
Juuri täläinen näkemys ihmisen superorganismista on todellakin alkanut muuttaa tapaamme ajatella itseämme ihmisinä. Meillä on yhteys.
Olemme yhteydessä tavoilla, joilla nuo muutkin sosiaaliset lajit ovat, kuten kala- ja lintuparvet.
Eläimillä on sellainen. Ns. 'primitiivisillä kansoilla' on sellainen. Meiltä se on nähtävästi kadonnut intensiivisen itsekkään orientaation seurauksena.
Jos palautamme yhteyden, silloin tulemme käyttäytymään solidaarisemmin toisiamme kohtaan. Tulemme laajentamaan solidaarisuuttamme, joka on olemassa perheessä.
Voimme laajentaa sen isommille alueille, lopulta koko ihmisperheelle ja elävälle ympäristölle.
Voimme kannustaa ihmisiä elämän jokaisella saralla, kaikenlaisissa järjestöissä, saapua ymmärrykseen aidosta globaalista perheestä ja sellaisen maailman toimeen panemisesta, josta me kaikki todellakin uneksimme.
Enenevässä määrin on huomattu se, että onnellisimmat ihmiset omaavat eloisat sosiaaliset verkostot
he uurastavat suhteiden viljelemisessä muiden ihmisten kanssa. Joten tuo yhdessä oleminen, ihmisten yhteen tuominen, se tuo ihmisille eniten iloa.
YHTEYKSIEN LUONTEENLAATU
Jollakin tavalla tiede on aina tunnustanut, että kaikki on aina keskinäisessä yhteydessä. Mutta kaikki on myös keskinäisessä riippuvuudessa,
etkä voi opiskella kaikkea kerralla, joten tiede on ollut taitava tavallaan jakamaan maailman pieniin osiin,
ja sitten sukeltamaan syvään sisälle jokaiseen osaan ja se on muuttunut koulukunnaksi.
On helppo unohtaa, että tuo osa on itse asiassa vielä yhteydessä kaikkeen muuhun. Hyvin kätevästi unohdamme sen,
joka luo jotakin, joka pohjimmiltaan on kokonainen järjestelmä, mutta se muuttuu murtuneeksi.
Ja ehkä tuota samaa pientä tiedemiesten prosenttiosuutta tämä idea houkuttelee luonnollisesti
miten aihe, jota opiskelen, sopii laajempaan asiayhteyteen.
Joten tiedemiehet, jotka ajattelevat sitä, saapuvat lopulta oivallukseen, että jos he puskevat sitä tarpeeksi
niin maailmankaikkeus on vain yksi asia.
Kysymme kysymyksen.'Miksi olemme täällä ihmisinä?'
miksi olemme täällä?
Vastaus on jätetty niin yksinkertaiselle ja katastrofaalisen pahalle asialle kuin
'Meillä ei ole mitään syytä olla täällä; olemme vain geneettisiä virheitä,
"geneettisiä virheitä"
ja siksi voimme tehdä mitä ikinä haluamme sillä meidän ei alkujaan tulisi olla täällä.'
Joten meillä on aika iso piittaamattomuus suhdettamme ja ympäröivää maailmaamme kohtaan ja luontoa kohtaan, jossa elämme,
sillä uskomme, että organismit joutuvat sinne vain vahingossa.
Kun tarkastelet maapalloa, huomaat, että elämme hyvin suppeassa vyöhykkeessä, joka tukee elämää—täydellinen yhdistelmä kaasuja elinpiirissä, täydellinen lämpötila ja kaikki tämä.
Ja se pysyy muuttumattomana, joka on hyvin erikoista, miten planeetta voi pysyä muuttumattomana maailmassa, jossa kaikki sen ympärillä on dynaamista?
Vastaus on, että luonto on luonut yhden organismin toisensa jälkeen, pitääkseen elinpiirin tasapainossa
ja hyvittää toimintojen vaihteluvälit, jotka ilmenevät ympärillämme, jotta voimme ylläpitää ns. 'homeostaasin'.
HOMEOSTAASI
Tässä hyvin yksinkertainen esimerkki: Kun maailma oli pääasiassa kasveja, ympäristö, jossa alussa oli hiilidioksidia ja jonkin verran happea,
O2 Co2
tyhjentyi myöhemmin hiilidioksidista ja happi lisääntyi, koska kasvit käytivät tauotta hiilidioksidia ja vapauttivat tauotta happea ja tasapaino muuttui.
Ja happea oli niin runsaasti tällä planeetalla, että planeetta oli herkästi syttyvä.
HERKÄSTI SYTTYVÄ
Joten aika ajoin salamaniskut polttivat kaiken hapen ja polttivat koko planeetan. Elämä ei ollut kestävää.
Joten luonto kehitti tasapainon, jota kutsuttiin eläimiksi.
Eläimet hengittävät sisään happea ja vapauttavat hiilidioksidia - O2 Co2 - joka on täysi vastakohta sille mitä kasvit tekivät.
Eli mistä syystä tämä on oleellista? Siitä syystä, että kun pistät eläimet ja kasvit samaan ympäristöön,
O2 Co2
kun kasvit ottavat sisään hiilidioksidia ja vapauttavat happea, eläimet ottavat sisään happea ja vapauttavat hiilidioksidia. Tämä aikaansaa kierron, tasapainon ja harmonian.
Joten eläinten käyttöönotto ei ollut pelkkä yhteensattuma; se oli edellytys tasapainon ylläpitämiseksi.
Katso nyt elämää kuin keinulautaa, joka liikkuu ylös alas. Ja minä teen näin: Kun pistän yhden organismin yhdelle puolelle se heittää tasapainon pois kunnes se on keinulauta tällä tavoin,
joten luonto pistää toisen organismin tälle puolelle palauttaakseen tasapainon.
Joten sanoin: 'Missä ihmiset ovat tällä keinulaudalla ja miksi se on oleellista?'
Siksi koska ihmisillä on niin paljon voimaa, että jos meillä ei ole selkeää kuvaa siitä mitä teemme, voimme ottaa keinulaudan ja pistää hieman painoa yhdelle puolelle ja muuttaa koko luonnon tasapainon.
Silloin meidän on palattava takaisin ja muutettava tasapaino ennalleen.
Ilman tietoisuuttamme siitä miten sovimme luontoon,
menetimme näkökykymme sen tosiasian suhteen, että kaikki muut organismit ovat olleet mukana ylläpitämässä ympäristöä yhä vakaampana.
Mutta, jos tasapaino nyt muuttuu merkittävästi ihmiskunnasta johtuen, silloin se tarkoittaa, että luonto ei enää tue ihmiselämää tällä planeetalla.
Se sanoo, että olemme järkyttäneet ympäristön tasapainoa ja aiheutamme oman sukupuuttoon kuolemisemme.
Joten peli on pelattu. Meidän on työskenneltävä kollektiivisesti jälleen aikaansaadaksemme harmonian ympäristöön.
Kun muutumme tietoisiksi tästä, voimme osallistua siihen toimintaan ihmissivilisaation pääasiallisena suunatana.
KRIITTINEN MASSA
Voimmeko me globaalina heimona ryhdistäytyä tarpeeksi nopeasti, jotta pystymme muuttamaan kollektiivisen käyttäytymisemme tarpeeksi nopeasti?
Potentiaali on iso, sillä kaikkien ei tarvitse muuttua samaan aikaan, vaan puhumme 'kriittisestä massasta'.
Emme tiedä kuinka monen ihmisen on muututtava, jotta se leviäisi, mutta tosiasia on, että kun ihmiset alkavat ajatella toisin se vaikuttaa myös muihin. Se leviää.
Vähemmistö Hallitsee: Tiedemiehet Havaitsevat Kiepsautuspisteen Ideoiden Leviämiselle
RPI:n tiedemiehet ovat havainneet, että kun vain 10% väestöstä on syvällisesti omistautunut tietylle idealle,
yhteiskunnan enemmistö tulee aina omaksumaan heidän ideansa. Kiinnostavaa on kuinka heidän matemaattinen mallinsa osoittaa, että se on kuin spontaani harppaus,
omistautunut mielipiteelle A (10%) pysyy mielipiteessä A pysyy mielipiteessä B pysyy molemmissa mielipiteissä
Eli alle kymmenessä prosenttissa näkyvää edistystä ei ole; kuitenkin yli kymmenessä prosenttissa idea leviää kuin kulovalkea
En usko sen ensisijaisesti ylipäätään ilmenevän jotoportaassa, ei poliitiikan eikä yritystoiminnan johtoportaassa.
Uskon, että aina on olemassa poikkeuksia ja erittäin valveutuneita poliittisia johtajia löytyy, valveutuneita yritystoiminnan johtajia löytyy,
mutta ylipäätään näillä ihmisillä on nykyisessä järjestelmässä liikaa pelissä ja he pelkäävät muutosta,
sillä heidän oma vallan ja varakkuuden perustansa on riippuvainen nykyisen järjestelmän ylläpitämisestä.
Joten muutoksen on tultava muualta. En usko, että se voi tulla kaikkein köyhimmiltä ihmisiltä.
Kaikkein köyhimmät ihmiset, noin 2 miljardia ihmistä maailmassa, yrittävät selviytyä jotenkuten.
Heidän on saatava ruokaa ja asunto ja työtä ja terveydenhuoltoa ja koulutusta, joka on vähimmäisvaatimus.
Emme voi odottaa sitä niiltä kahdelta tai kolmelta sadalta miljoonalta ihmiseltä, jotka ovat todella varakkaita ja johtavien luokkien edustajia.
Sen on tultava heiltä, jotka ovat siinä välissä, joilla on valinnan mahdollisuus, jotka ovat yhä huolestuneempia,
ja jotka tietävät, että jotain on tehtävä ja toivomme on, että he heräisivät.
Jos on olemassa ihmisiä, jotka ovat tietoisia siitä, että maailman on muututtava integroituneeksi, silloin kysmys kuuluu:
Voivatko he yhdistyä? Voivatko he ottaa ensimmäisen askeleen kohti tätä?
Uskon, että globaalin kriisin ongelma on se, että jokaisen yksilön näkökulmasta on vaikeaa tietää mitä tehdä asian suhteen
Kun sanon ego ja muunnan egoni, se on illuusio. Miten voin muuntaa egoni, kun olen riippuvainen niin monesta muusta egosta?
Joten johtuen muutaman pyrkimyksistä, se muuttaa maailman keskuksen sen mukaan. Miten?
Sillä tämä evolutiivinen paine vaikuttaa jokaiseen. Heillä ei vain ole oikeaa asiayhteyttä. He tarvitsevat vain laukaisijan.
Laukaisijan tulee tarjoamaan tuo ihmisten ylempi taso, jotka työskentelevät yhdessä luodakseen myönteisiä emootioita,
joten he vaikuttavat paljon isompaan joukkoon kuin mitä pieni aloittanut yhteisö antoi ymmärtää. Joten yksi pieni muutos yhdessä pienessä yhteisössä voi vaikuttaa paljon isompaan ihmisyhteisöön
ja yhteys, joka meillä on Internettiin, egon yhteys, yllättäen, jopa tietämättä, että se tekee niin,
tulee muuttamaan ja vakiinnuttamaan itsensä ja siksi muutokset voivat tapahtua hyvin vikkelään.
Perusidea on, että on olemassa tuo valtava, ihmiskunnan rakenne, joka venyy loputtomasti etäisyyteen. Olen kytkeytynyt sinuun ja sinä muihin, jatkuen loputtomasti.
Tekosi voivat vaikuttaa muiden tekoihin ja tunteisiin ympärilläsi, joka puolestaan voi levitä yhä useampiin ja yhä useampiin.
Jos kerrot henkilölle, että hän ei vaikuta kehenkään, hän ei tule tekemään mitään.
Mutta jos kerrot hänelle, että hän vaikuttaa tuhanteen ihmiseen hän tulee muuttamaan elämänsä. Siksi uskon että on niin äärimmäisen tärkeää, että ymmärrämme ensinnäkin miten ja miksi olemme kytkeytyneitä.
ajattelevat ihmiset
Ajattelevat ihmiset voivat nähdä tässä tilaisuuden, joten meidän on tehtävä tämä kollektiivisesti.
meidän on tehtävä tämä kollektiivisesti
Meidän on tehtävä tämä kollektiivisesti dialogin avulla, ensin kahden ihmisen välillä, kahden välisten suhteiden kautta ja sitten yleistäen sen koko perheeseen,
koko yhteisöön, isompiin yhteisöihin, valtioon, koko maailmaan.
Se vaatii yhteiskunnan, jotta oivallamme, että emme voi tehdä sitä itse. Emme voi tehdä sitä yksin.
se on itse asiassa hyvin helppoa
Se mitä meidän on tehtävä on itse asiassa hyvin helppoa. Meidän on vain saatava imiset samaistumaan sen kanssa
samaistumaan
ja huomaamaan mikä tuon tarjouksen hyöty on,
huomaamaan mikä sen hyöty on
tarjous yhdessä työskentelystä ja miten mullistavan parmepaa elämä tulee olemaan, niin aineellisesti kuin henkisesti.
Kytköksen puutos ihmisten keskuudessa aikaansaa kaiken apeuden maailmassa. Siitä ei ole kysymystäkään.
Olemme tienhaarassa
Olemme tienhaarassa, tienhaarassa ja sitä ei tulla ratkaisemaan kohtalon avulla.
se ei ole kohtalo
Se ei ole kohtalo.
Se ei ole kohtalo
Olemme pisteessä, jossa ihmiskunnan tulevaisuus
ihmiskunnan tulevaisuus
määräytyy sen mukaan mitä ihmiset ajattelevat siitä tänään ja miten he käyttäytyvät.
mitä ihmiset ajattelevat tänään
Tietoisuus. Havahtuminen. Nämä ovat avainsanoja.
Tietoisuus
Meidän on muututtava muuttuaksemme.
Meidän on huomattava yksi asia, että muuttumisessa ei enää ole kyse siitä pitäisikö vai ei.
muuttuminen ei enää ole kysymys
Muutos on tulossa.
Muutos on tulossa
Ainoa kysymys on tuleeko se yllättäen ja äkillisesti yllemme
ettemme voi paljoa tehdä asialle ja muutumme sen uhreiksi.
voimme muuttua muutoksen uhreiksi
Vai voimmeko varautua siihen, aikaansaada nuo valtavat muutokset, jotka tuovat mukanaan paremman tulevaisuuden,
vai voimmeko varautua siihen ja luoda paremman tulevaisuuden
Ja tämä on nyt elävän sukupolven ennennäkemätön tetävä.
TIENHAARASSA uuden maailmankatsomuksen synnytyskivut