האם אי פעם שמתם לב למשהו ששוחה בשדה הראיה שלכם?
זה אולי נראה כמו תולעת קטנה או כתם שקוף,
וכשניסיתם להביט מקרוב, הוא נעלם,
רק כדי להופיע שוב ברגע שהעברתם מבטכם,
אבל אל תלכו לשטוף את העיניים!
מה שאתם רואים היא תופעה נפוצה שידועה כעצמים צפים.
השם המדעי לעצמים האלה הוא מוסקאי ווליטנטס,
לטינית ל"זבובים מעופפים."
וכמו שמם, הם יכולים להיות מעט מציקים.
אבל הם למעשה לא חרקים או איזה שהוא סוג של עצם חיצוני בכלל.
בעצם, הם קיימים בתוך גלגל העין שלכם.
עצמים צפים אולי נראים חיים, מאחר והם נעים ומשנים צורה,
אבל הם לא חיים.
עצמים צפים הם עצמים זעירים שמטילים צל על הרשתית,
הרקמה הרגישה לאור באחורי העין שלכם.
הם עשויים להיות פיסות רקמה,
תאי דם אדומים,
או גושים של חלבון.
ומפני שהם תלויים בתוך הויטריוס הומור,
הנוזל דמוי הג'ל שממלא את תוך העין שלכם,
עצמים צפים נסחפים עם תנועת העינים שלכם,
ונראים כמקפצים מעט כשהעין שלכם עוצרת.
עצמים צפים יכולים להיות כמעט לא מובחנים רוב הזמן.
הם הופכים לנראים יותר ככל שהם קרובים יותר לרשתית,
כמו שלהחזיק את היד שלכם קרוב יותר לשולחן עם אור מלמעלה
יגרום לצל מובחן יותר.
ועצמים צפים ניתנים להבחנה בעיקר
כשאתם מביטים במשטח בוהק אחיד,
כמו מסכי מחשב ריקים,
שלג,
או שמים בהירים,
שם העקביות של הרקע גורמת להם להיות יותר קלים לאבחנה.
ככל שהאור בהיר יותר, האישון מתכווץ יותר.
יש לזה השפעה דומה להחלפת נורה מפזרת גדולה
לנורה עליונה יחידה,
שגם גורמת לצל להופיע יותר בבהירות.
יש תופעה ויזואלית נוספת שנראת דומה לעצמים צפים
אבל למעשה היא לא קשורה.
אם אתם רואים נקודות אור זעירות שמתרוצצות
כשאתם מביטים בשמים הכחולים הבהירים,
אתם חווים משהו שידוע כתופעת השדה הכחול האנטופטי.
בדרכים מסויימות, זה הפוך לעצמים צפים.
פה, אתם לא רואים צללים
אלא חלונות זעירים נעים שמאפשרים לאור להגיע לרשתית.
החלונות למעשה נגרמים מתאי דם לבנים
שנעים דרך הנימים על פני הרשתית.
הליקוציטים האלה יכולים להיות כל כך גדולים שהם כמעט ממלאים את הנים
מה שגורם למרווח פזמה להפתח לפניהם.
בגלל שהחלל בתאי הדם הלבנים
הוא גם יותר שקוף לאור כחול
מתאי דם אדומים שבדרך כלל נמצאים בנימים,
אנחנו רואים נקודה נעה של אור היכן שזה קורה,
שעוקבת אחרי נתיב הנימים שלכם ונעה יחד עם הדופק שלכם.
תחת תנאי צפיה אידיאליים,
אתם אולי תראו מה שנראה כמו זנבות כהים עוקבים אחרי הנקודה.
אלה תאי הדם האדומים שהתקבצו מאחורי הליקוציט.
בכמה מוזאוני מדע יש מוצגים שמכילים מסך של אור כחול,
מה שמאפשר לראות את הברקים של השמיים הכחולים יותר בבהירות משתראו באופן נורמלי.
בעוד העיניים של כולם חוות את האפקטים האלה,
המספר והסוג משתנה מאוד.
במקרה של עצמים צפים,
הם לרוב לא מובחנים כשהמוח שלנו לומד להתעלם מהם.
עם זאת, כמות גדולה באופן לא נורמלי
או עצמים גדולים שמפריעים לראיה
הם אולי סימן למצב חמור יותר, שדורש טיפול רפואי מיידי.
אבל רוב הזמן תופעה אנטופטית,
כמו עצמים צפים וברקי שמים כחולים,
הם פשוט תזכורת עדינה שמה שאנחנו חושבים שאנחנו רואים
תלוי באותה מידה בביולוגיה שלנו ובמוח שלנו
כמו שזה תלוי בעולם החיצוני.