¿Hablas español? Parlez-vous français? 你会说中文吗？
Dacă ai răspuns „si”, ”oui” sau „是的", și urmărești acest video în engleză,
probabil aparții majorității bilingve și multilingve din lume.
Pe lângă că îți e mai ușor să călătorești sau să te uiți la filme fără subtitrare,
faptul că știi două sau mai multe limbi,
face ca creierul tău să arate și să funcționeze diferit
de cel al prietenilor monolingvi.
Dar ce inseamnă de fapt să știi o limbă străină?
Abilitățile lingvistice sunt măsurate prin două părți active, vorbit și scris,
și două părți pasive, ascultat și citit.
O persoană cu aptitudini bilingve echilibrate
are abilități aproape egale în ambele limbi,
însă majoritatea bilingvilor din lume știu și îşi folosesc limbile
în proporții variate.
În funcție de situație și de modul cum și-au însușit fiecare limbă,
ei pot fi clasificați în trei tipuri generale.
S-o luăm, de exemplu, pe Gabriela,
a cărei familie a imigrat în SUA din Peru când ea avea doi ani.
Ca persoană compus-bilingvă,
Gabriela dezvoltă simultan două coduri lingvistice
cu un singur set de concepte,
învățând atât engleză, cât și spaniolă,
în timp ce începe sa proceseze lumea din jurul ei.
Fratele ei adolescent pe de altă parte, ar putea fi un bilingv-coordonat,
fiindcă lucrează cu două seturi de concepte:
învață engleza la școală,
în timp ce continuă să vorbească spaniola acasă și cu prietenii.
Părinții Gabrielei, par a fi bilingvi subordonați,
care învață o a doua limbă prin filtrul primei limbi.
Pentru că toate tipurile de bilingvi pot deveni complet competenți într-o limbă
indiferent de accent sau pronunție,
diferența poate trece neobservată de observatorul de rând.
Însă progresele recente făcute în imagistica cerebrală
au oferit neurolingviștilor o idee
despre cum caracteristicile învățarii unei limbi modifică creierul bilingv.
E cunoscut faptul că emisfera stângă analizează şi domină procesele logice,
pe când emisfera dreaptă e mai activă în procesele sociale și emoționale,
deşi e o chestiune de proporţie, nu o separare absolută.
Faptul că limbajul implică ambele funcţii
în timp ce lateralizarea se dezvoltă cu vârsta,
a dus la ipoteza perioadei critice,
conform căreia
copiii învaţă mai uşor limbi străine
datorită plasticităţii creierului în plină dezvoltare
care le permite folosirea ambelor emisfere când învaţă o limbă,
în timp ce la majoritatea adulţilor, învăţarea limbii e lateralizată,
de obicei către emisfera stângă.
Dacă e aşa, învăţarea unei limbi în copilărie
îţi poate oferi o înţelegere holistică a contextului său social şi emoţional.
Totuşi, cercetări recente au arătat
că cei care au învăţat o a doua limbă la maturitate
sunt mai puţin influenţabili emoţional şi au o abordare mai raţională
când se confruntă cu probleme la a doua limbă
faţă de limba nativă.
Indiferent de vârsta la care înveţi alte limbi
faptul că eşti multilingv oferă creierului avantaje remarcabile.
Unele sunt chiar vizibile:
o densitate crescută a materiei cenuşii
care conţine majoritatea neuronilor şi sinapselor cerebrale
şi activitate crescută în anumite regiuni când altă limbă e activată.
Exersarea creierului bilingv pe parcursul vieţii
poate ajuta la întârzierea apariţiei demenţei sau Alzheimer-ului
cu chiar 5 ani.
Ideea beneficiilor bilingualismului
poate părea intuitivă acum,
dar i-a uimit pe cercetătorii timpurii.
Înainte de 1960 bilingualismul era considerat un handicap
care întârzia dezvoltarea copilului
forţându-l să consume prea multă energie făcând distincţia între limbi,
o părere bazată pe studii precare.
Un studiu mai recent a arătat
că timpul de reacţie şi greşelile cresc la anumiţi elevi
la testele în două limbi,
dar a arătat şi că efortul şi atenţia necesare trecerii de la o limbă la alta
a crescut activitatea şi a întărit zona dorsolaterală a cortexului prefrontal.
Această zonă are un rol important în funcţiile executive,
în rezolvarea problemelor şi în interschimbarea sarcinilor,
precum şi în eliminarea stimulilor irelevanţi în timpul concentrării.
Deşi a fi bilingv nu-ţi garantează deşteptăciunea,
îţi garantează un creier mai sănătos, mai complex şi mai activ
şi chiar dacă n-ai avut norocul
să înveţi a doua limbă în copilărie,
nu e nicicând prea târziu să-ţi faci favoarea
de a face saltul lingvistic de la „Bună”
la „Hola”, „Bonjour” sau „您好”,
pentru că creierul, cu puţin exerciţiu, te poate duce departe.