¿Hablas español? Parlez-vous français? 你会说中文吗？
Hvis du svarte "sí", "oui" eller "会" og du ser på dette på engelsk,
er sjansen stor for at du er en del av verdens flerspråklige flertall.
I tillegg til at det gjør det lettere å reise
eller å se på filmer uten undertekster,
så betyr det å kunne to eller flere språk at hjernen
faktisk kan se ut og fungere annerledes hos deg enn hos dine enspråklige venner.
Så hva betyr det egentlig å kunne et språk?
Språkevne måles vanligvis ved to aktive deler: muntlig og skriftlig,
og to passive deler: lytting og lesing.
Mens en likevektig tospråklig person
nærmest har like evner i begge språk,
bruker de fleste tospråklige i verden språkene sine
i ulike omfang.
Avhengig av situasjonen til hver enkelt og hvordan de lærte hvert språk
kan de bli kategorisert i tre uilke typer.
For eksempel har vi Gabriella.
Familien hennes immigrerer til USA fra Peru når hun er to år gammel.
Som simultan tospråklig
utvikler Gabriella to språklige koder samtidig,
med ett sett konsepter
når hun lærer både engelsk og spansk
mens hun begynner å forstå verden rundt seg.
Tenåringsbroren hennes derimot, er kanskje en suksessiv tospråklig,
som har to sett konsepter,
han lærer engelsk på skolen
og fortsetter å snakke spansk hjemme og med venner.
Gabriellas foreldre er mest sannsynlig "sen-suksessive" tospråklige
som lærer et andrespråk
ved å filtrere det gjennom deres førstespråk.
Fordi alle typer tospråklige kan bli dyktige språkbrukere
til tross for aksent og uttale,
er ikke alltid forskjellen synlig for alle.
Men den teknologiske framgangen i nevroradiologi
har gitt nevrolingvister et innblikk
i hvordan spesifikke språklæringsaspekter påvirker den tospråklige hjernen.
Vi vet godt at venstre hjernehalvdel er mer dominant
og analytisk i logiske prosesser,
mens høyre hjernehalvdel er mer aktiv i følelsesmessige og sosiale prosesser.
Men det vises i forskjellige grader, og er ikke absolutt.
Det faktum at språk omfatter begge funksjonene
mens lateralisering utvikles gradvis med alderen,
har ført til kritisk periode-hypotesen.
Ifølge denne teorien
lærer barn språk lettere
fordi plastisiteten til en hjerne under utvikling
lar dem bruke begge hjernehalvdeler i språklæring,
mens språkevnen har blitt lateralisert i én hjernehalvdel hos voksne,
vanligvis i venstre.
Om dette er sant, kan det å lære språk i barndommen gjøre
at du har en mer helhetlig tilnærming til språks sosiale, følelsesmessige kontekst.
På den andre side har nyere forskning vist
at folk som lærer et andrespråk i voksen alder
har en mindre følelsesinvestering og en mer rasjonell tilnærming
når man håndterer problemer på andrespråket
i forhold til på morsmålet.
Uten hensyn til når du lærer et nytt språk
gir det å være flerspråklig mange fordeler for hjernen.
Noen av disse er synlige,
som høyere tetthet av den grå substansen
som består av mesteparten av hjernens nevroner og synapser,
og mer aktivitet i noen områder når man bruker andrespråket.
Treningen en tospråklig hjerne gjør gjennom livet
kan også bremse sykdommer som Alzheimer og demens
med så mye som fem år.
Nå virker kanskje tospråklighets kognitive fordeler
helt innlysende,
men før ville det ha overrasket eksperter.
Før 1960-tallet var tospråklighet ansett som et handikapp,
som sakket barnets utvikling
fordi de brukte for mye energi på å skille mellom språkene,
et syn som kom fram i mangelfulle studier.
Mens en nyere studie viste
at reaksjonstid og feil øker for noen tospråklige elever
i flerspråklige tester,
viste den også at den innsatsen og oppmerksomheten
det krevde å skifte språk, utløste mer aktivitet i
og potensielt styrket den dorsolaterale fremre pannelappen.
Det er den delen av hjernen som spiller en stor rolle
i utøvende funksjoner, problemløsning, å veksle mellom oppgaver
og å fokusere på å filtrere ut irrelevant informasjon.
Det å være tospråklig gjør deg kanskje ikke smartere,
men det gjør hjernen sunnere, mer kompleks og mer aktiv,
og selv om du ikke var så heldig
å lære et andrespråk som barn,
er det aldri for sent å gjøre deg selv en tjeneste
og ta språksteget fra "Hallo"
Til "Hola", "Bonjour" eller "你好"
for når det kommer til hjernen, kan bare en liten øvelse rekke langt.