Jag vill börja med att be er tänka på den plats där ni är lyckliga.
Ja, er lyckliga plats,
Jag vet att ni har en i fantasin.
(Skratt)
Ok, känns det bekvämt?
Bra.
Nu vill jag att ni funderar på följande.
Finns där några lysrörslarmaturer?
Några bord i plast?
Plastmattegolv?
Mobiltelefoner?
Inte?
Jag tror att våra lyckiga platser
är naturliga, de finns utomhus -
på en strand, vid lägerelden.
Där läser, äter eller stickar vi kanske.
Vi är omgivna av naturligt ljus och organiska material.
Naturliga saker gör oss lyckliga.
Och glädje är fantastiskt motiverande; vi eftersträvar glädje.
Kanske är det därför vi alltid designar om allting,
i hopp om att våra lösningar ska kännas naturliga.
Låt oss starta här -
med idén att god design ska kännas naturlig.
Din mobil är inte särskilt naturlig.
Du tror nog att du är beroende av den,
men det är du inte.
Vi är inte beroende av våra enheter,
utan av informationen vi får via dem.
Hur länge skulle du vara glad på din lyckliga plats
utan information om världen omkring?
Jag är nyfiken på hur vi tar del av information,
hur vi upplever den.
Vi rör oss från en tid med statisk information,
som finns i böcker, på bibliotek och busshållplatser,
genom den digitala perioden,
mot en framtid med flytande information,
där era barn kommer förvänta sig tillgång till allt, varsomhelst och närsomhelst
från kvantfysik till medeltida vinodling,
från genusteori till morgondagens väder,
lika lätt som de tänder lampan.
Tänk er det.
Människor gillar också enkla verktyg.
Din mobil är inte ett särskilt enkelt verktyg.
En gaffel är ett enkelt verktyg.
(Skratt)
Vi gillar inte de som är gjorda i plast,
på samma vis som jag egentligen inte gillar min mobil -
det är inte så jag vill uppleva information.
Jag tror det finns bättre lösningar än en värld förmedlad via skärmar.
Jag hatar inte skärmar, men känner inte -
och vet ingen som känner sig tillfreds
med all tid vi spenderar hängande över dem.
Lyckligtvis
verkar stora teknikföretag hålla med.
De investerar tungt i lösningar för peknavigering, tal och rörelse,
och även för sinnena -
egenskaper som kan omvandla döda ting som muggar,
och fylla dem med Internets magi,
vilket skulle kunna göra det digitala molnet
till någonting vi kanske kan röra vid och flytta på.
Föräldrar som oroar sig över skärmtid
behöver fysiska digitala leksaker som lär barnen läsa,
likväl som barnsäkra app-butiker.
Jag är övertygad om att det här redan sker.
Verkligheten är större än en bildskärm.
Som exempel, älskar jag böcker.
För mig är de tidsmaskiner - atomer och molekyler sammanbundna,
från den stund de skapades till ögonblicket då jag upplever dem.
Men uppriktigt sagt,
innehållet är identiskt med det på min mobil.
Vad gör då den här
till en rikare upplevelse än skärmen?
Jag menar, vetenskapligt.
Vi behöver naturligtvis skärmar.
Jag ska visa film, då måste jag ha den här enorma skärmen.
Men det finns mer att göra med de här magiska boxarna.
Din mobil är inte Internets sura dörrvakt.
(Skratt)
Vi kan bygga saker - riktiga saker,
genom att använda fysik och pixlar,
som kan inlemma Internet med världen omkring oss.
Jag ska visa några exempel.
För en tid sedan, arbetade jag med designbyrån, Berg,
i ett projekt för hur ett Internet utan bildskärmar skulle kunna se ut.
De visade oss flera olika sätt
för hur ljuset kan användas i enkla sensorer och föremål
för att verkligen få Internet att kännas levande.
Som den här underbara mekaniska You Tube-spelaren.
Den blev min inspirationskälla.
Därefter jobbade jag med den japanska agenturen AQ,
i ett forskningsprojekt kring psykisk hälsa.
Vi ville skapa ett föremål
som skulle kunna mäta subjektiv data kring humörsvängningar
som är så centrala för att ställa diagnos.
Föremålet mäter hur hårt du trycker,
om du är arg trycker du kanske väldigt hårt,
är du lugn kanske du bara nuddar.
Den fungerar som en digital emoji-pinne.
Efteråt kan du gå tillbaka till de registrerade händelserna,
och lägga till kommentarer online.
Mer än någonting annat,
ville vi skapa ett vackert föremål, som ingav förtroende
och som skulle kunna bo i din ficka
och bli älskat.
Kikaren är en födelsedagspresent
till 400-årsfirandet av Sydneys operahus.
Vännerna på Tellart i Boston skänkte oss några gatukikare,
såna man kan hitta på Empire State Buildning,
och utrustade dem med 360-gradersbilder
av andra världsberömda sevärdheter -
(Skratt)
genom att använda tekniken Street View.
Sen ställde vi dem nedanför trapporna.
Kikarna blev en fysisk gång in,
som en portal till världens sevärdheter.
Man kan se t ex Versailles eller Shackletons stuga i dem.
Egentligen är det virtuell verklighet daterad cirka 1955.
(Skratt)
På vårt kontor använder vi bönsäckar för att utväxla URL:er.
Det är busenkelt, lika lätt som att använda busskortet.
Du lägger in adressen till webbsidan på chipet,
gör sedan så här ... tjoff! -
så visas webbsidan på din mobil.
Det kostar runt 10 cent.
Treehugger är ett projekt vi arbetar på
ihop med Grummy Sailor här i Sydney.
Jag är väldigt spänd på vad som kommer ske
om man tar isär mobilerna och placerar delarna i skogen,
och ger barnen möjlighet
att besöka en förtrollad skog där de guidas av en magisk trollstav,
där de kan prata med digitala féer och ställa frågor,
men också få besvara frågor.
Som ni ser,
är vi fortfarande på skokartongstadiet.
(Skratt)
Men jag är mycket spänd
inför möjligheten att få ut ungarna i naturen utan skärmar,
men att de ändå har tillgång till Internets kraftfulla, magiska värld där.
Vi hoppas ha ett fungerande system som det här vid årets slut.
För att sammanfatta.
Människor gillar naturliga lösningar.
Människor älskar information.
Människor behöver enkla verktyg.
Dessa principer bör ligga till grund för hur vi designar för framtiden,
och inte bara för Internet.
Du känner kanske obehag inför hur informationssamhället kommer att se ut.
Du känner dig kanske mer orolig än entusiastisk.
Gissa vad? Det gör jag också.
Vi står inför ett vägskäl i mänsklighetens historia.
Vi är de som faktiskt bygger vår egen framtid,
det finns ingen artificiell intelligens...
ännu.
(Skratt)
Det är vi - utvecklare, arkitekter, artister, ingenjörer.
Om vi utmanar oss själva,
då tror jag vi kan skapa en lycklig värld
fylld med informationen vi älskar
och som känns lika enkel och självklar som att tända lampan.
Även om det verkar oundvikligt,
och det folk idag vill ha är armbandsur, webbsidor och prylar,
så kanske vi skulle kunna ägna några tankar åt kork, ljus och bönsäckar.
Tack så mycket.
(Applåder)