Vi lever i en värld som obevekligen förändras.
Massiva folkomflyttningar till megastäder
som fyller uppväxande skyskrapor
och omfattande slum.
Glupsk aptit för bränslen och mat,
en oförutsägbar klimatförändring
och detta i en värld där befolkningen fortfarande ökar.
Borde vi oroa oss?
Borde vi vara rädda?
Hur ska man förstå allt detta?
7 miljarder människor lever nu på vår planet... är det inte härligt?
Men när en del människor tänker på framtidens värld så får de panik!
Andra väljer att inte tänka på det överhuvudtaget.
Men i kväll kommer jag visa dig hur det verkligen ligger till.
Jag heter Hans Rosling och jag är en statistiker som...
Nej, Nej, Nej, Nej.... stäng inte av!
För jag ska, med de senaste data från alla länder, visa er världen på ett nytt sätt.
Jag kommer berätta för er hur befolkningen ändras
och vad dagens data visar oss om hur världen kommer bli.
Vi står oundvikligen inför massiva utmaningar,
men de goda nyheterna är att framtiden nog inte kommer att bli så dyster,
och mänskligheten lyckas nu bättre än många tror.
Få inte Panik!
Sanningen om Befolkningstillväxten
med professor Hans Rosling.
Småbarn...
varenda ett en gudagåva.
Många människor tror att befolkningstillväxten sker okontrollerat.
Några talar befolkningsboom.
Men har de rätt?
Så hur ligger det till med befolkningen i dag och hur kom vi dit?
Jag kommer berätta för er historien om alla som någonsin levat...
Nåväl, åtminstone de senaste tusen åren.
Nu kör vi.
Jag visar er två axlar.
Här har ni tiden i år och här ser ni världens befolkning i miljarder.
År 10 000 f.Kr. när de första människorna blev lantbrukare, uppskattar arkeologerna
att världens befolkning bara var tio miljoner.
Föreställ er: Tio miljoner, det är som Sverige idag!
En värld bara med svenskar.
Allteftersom millennieskiftena passerade, mer bönder, mat, folk... imperier växte fram.
Egypten, Kina, Indien... och sist Europa!
Befolkningen fortsatte att öka, men långsamt.
Jag stannar till här runt år 1800.
Eftersom det var år 1800 som världsbefolkningen nådde 1 miljard.
Under tusentals år så ökade befolkningen med bråkdelar av en procent.
Men den industriella revolutionen ändrade allt, befolkningen började växa snabbare.
På lite mindre än 100 år så blev den 2 miljarder.
När jag gick i skolan var den 3 miljarder.
Många sa: "Planeten kan inte bära mer människor", till och med experter sa så.
Men det som hände var detta...
Vi blev 4 miljarder... 5 miljarder... 6 miljarder... 7 miljarder!
Mer än hälften av världens befolkning har lagts till under min livstid.
Siffran stiger fortfarande.
Största delen av befolkningstillväxten de senaste åren har skett i länder i Asien.
Som här i Bangladesh... där befolkningen har tredubblats under min livstid.
Från 50 miljoner till mer än 150 miljoner.
Det är nu ett av de mest tätbefolkade länderna i världen.
Ungefär 15 miljoner bor i den väldigt fullproppade huvudstaden Dhaka.
Folk, både i stad och på landsbygd, är bekymrade över familjestorleken,
Men ett nytt Bangladesh växer fram...
Som familjen Khan, mamma Taslima, dottern Tanjina, lilla Sadia
och pappa Hannan.
Kvinnor tar evigheter att göra sig klara, de gör inte män.
Om ni tänker torka av det med era händer, varför då lägga på det?
Både Taslima och Hannan kommer från stora familjer.
Men de har bestämt sig för att bara skaffa två barn.
I Bangladesh finns det en slogan överallt
"Inte mer är två barn -ett är till och med bättre!"
Lyckligtvis har jag bara två barn.
Jag skulle inte ha råd med fler.
Men med två barn kan jag köpa vad de vill ha.
Mina fickor är nu tomma!
Taslima och Hannan är en del av ett kulturellt skifte från stora familjer.
För Taslima har det inneburit ett jobb.
Hon arbetar för statens familjeplaneringsverk,
de anställer kvinnor som henne i varje by.
Hon går från dörr till dörr, för att hjälpa andra med att ha mindre familjer.
När var din senaste menstruation?
Det var den 22:a.
Du använder inte något preventivmedel?
Är det inte ett problem om du blir gravid?
Jag blir inte gravid så lätt.
Men du har ju redan två barn,
jag har inte tid att ta mig till mottagningen.
Taslima ger råd, moraliskt stöd och inte minst,
en rad preventivmedel.
Du har redan tre döttrar, vill du verkligen ha ännu fler barn?
Det är upp till fadern.
Det är bara du kan som föda, varför är det upp till honom?
Du måste gå igenom smärtan, inte han.
Vem måste uthärda smärtan?
Jag uthärdar smärta, men om han vill ha en pojke vad kan jag göra då?
Här är en tablett, ta den i början av din menstruationscykel.
Det kan vara svårt att nå dem när de inte har så mycket utbildning.
Men stegvis så förstår de budskapet.
Så hur lyckosamma har Taslima och Bangladesh varit i att sänka födelsetalen?
Här är siffran för födda barn per kvinna.
I Sverige skapades Stiftelsen Gapminder
för att göra världens data tillgängliga, på ett sätt som alla kan förstå.
Nu kan jag visa er situationen i Bangladesh och hur det har utvecklat sig.
På den horisontella axeln, barn per kvinna.
Hela vägen från 1 till 2 ... 7 till 8.
Här på vertikala axeln, livslängd,
uppskattad livslängd, hur många år en nyfödd förväntas leva.
Från 30 och hela vägen upp till 90.
Nu startar vi 1972
ett betydelsefullt år för Bangladesh, första hela året som oberoende nation.
Då befann sig Bangladesh där borta.
och hade 7 barn per kvinna i genomsnitt,
och medellivslängden var under 50 år.
Så vad har hänt efter självständigheten.
Har liven blivit längre? Har barnen blivit färre?
Här har ni datan, jag startar Bangladesh.
Minsann, livet blir längre och barnen färre... 6... 5...
och livet blir ännu längre... 4... 3...
och landar nu på nästan 2, det är 2.2 och livslängden är 70.
Det är fantastiskt! På 40 år har Bangladesh gått
från 7... 6... 5... 4... 3... 2...
Det är ett mirakel som har hänt i Bangladesh!
Men är det bara i Bangladesh? Jag ska visa er hela världen.
Jag backar 50 år i tiden, till 1963.
Här är alla länder.
De gröna är Amerika, nord och syd. De gula är Europa, öst och väst.
Blått är Afrika, norr och söder om Sahara. Rött, Asien med Australien och Nya Zeeland.
Bubblornas storlek visar befolkningens storlek, titta:
De stora där är Kina och Indien, Bangladesh kommer just efter.
1963 föddes i genomsnitt 5 barn per kvinna i världen .
Men det var en delad värld... ser du det?
Länderna här borta, i-länderna, hade små familjer och långa liv.
Och så fanns u-länderna med stora familjer och korta liv.
Väldigt få länder var däremellan.
Men nu ska vi se vad som har hänt.
Jag startar världen!
Här kommer det...
Ni ser att Kina, den stora bubblan, får bättre hälsa,
sedan börjar familjeplaneringen, då går de mot mindre familjer.
Den stora gröna, se på Mexiko, där kommer den!
Det här är Brasilien, också det gröna i Latinamerika.
Här följer Indien. De stora röda bubblorna är asiatiska länder som går hitåt.
Många afrikanska har fortfarande "många födda barn per kvinna".
Sedan går Bangladesh förbi Indien på sin väg mot den lilla familjen.
Och nu kommer nästan alla länder hit upp, även Afrika börjar röra sig uppåt.
Oooh! Där var jordbävningen i Haiti!
Och slutligen hamnar alla här. Vilken förändring vi har!
Idag är genomsnittet i världen 2.5
För 50 år sedan var det 5.
Världen har förändrats: snittet för antal barn per kvinna har gått från 5 till 2.5
Och det minskar fortfarande... Vilken stor förändring!
Folk tror att Bangladesh och såna länder är epicentrum för en befolkningsboom.
De kunde inte ha mer fel.
För mig är hälsoarbetare som fru Taslima och hennes kollegor,
som har tagit sina länder härifrån... hela vägen... på några decennier
till bättre hälsa och små familjer, de är vår tids hjältar!
Det är en fantastisk förändring som har inträffat.
Vi lever inte längre i en delad värld.
Men vad vet folk om denna fantastiska förändring?
På Gapminder visar vi inte bara data, vi mäter också vad folk vet om världen.
Så vi gjorde den första undersökningen i Sverige, resultaten var nedslående!
Vi gjorde nästa i England, vi hade höga förhoppningar, för de hade varit överallt.
Vi trodde vi skulle få bra resultat här.
Första frågan var: hur många barn föder kvinnor i Bangladesh, i genomsnitt?
Vi gav fyra alternativ: 2.5, 3.5, 4.5 eller 5.5
Det här är det brittiska resultatet.
Men ni vet svaret: det är 2.5
Bara 12 procent av britterna hade rätt.
Vi tänkte att det kanske var de lågutbildade som drog ner resultatet.
Så vi plockade ut de som gått på fina engelska universitet och hade en examen.
Här är de, det här är resultatet.
De var sämre!
Då tänker man kanske att britterna saknar kunskap om världen.
Nej nej!
Vad hade hänt om jag frågat den här chimpansen och hans vänner?
Om jag hade skrivit svaren på bananer och låtit dem välja varsin banan.
Då skulle jag få det här resultatet.
Chimpanser vet förstås inget om Bangladesh.
Men rent slumpmässigt skulle de svara rätt dubbelt så ofta som britterna.
Fler än hälften av britterna tror att det är 4.5 eller mer.
Problemet är inte brist på kunskap, det är förutfattade meningar.
Britterna kan inte ens föreställa sig eller gissa
att kvinnor i Bangladesh i snitt får 2.5 barn. Och egentligen är det ju 2.2
Britterna vet inte att Taslima och hennes familj är normen i Bangladesh.
Och det är inte bara där, det är över hela världen. Brasilien, 2-barnsfamiljer.
Vietnam, 2-barnsfamiljer.
Till och med i Indien är det vanligast med 2-barnsfamiljer idag.
Samma om man ser till Afrika, stora städer som Addis Abeba.
Det är färre än 2 barn per kvinna i Addis Abeba.
Det kan finnas muslimer, buddhister, hinduer, kristna...
Det finns inte en religion, inte en kultur, inte en kontinent
där 2-barnsfamiljer inte finns.
Förändringen från stora familjer till 2-barnsfamiljer
är något av det viktigaste som hänt i världen under min livstid.
Det är utan motstycke i mänsklighetens historia!
Nu är vi tillbaka i Bangladesh.
Vilka är orsakerna till den historiska förändringen från stora till små familjer.
Nästan alla flickor i muslimska Bangladesh, som 15-åriga Tanjina, går i skolan.
Staten betalar till och med familjer för att låta döttrarna gå på högstadiet.
I Tanjinas skola är det fler flickor än pojkar.
Vad är detta för slags familj?
En stor familj!
Kommer de ha dåligt med mat? Ja!
Man kan inte missa poängen med denna lektion.
Vad är detta för slags familj?
Möter de några svårigheter?
Nej!
Utbildning är effektivt och det finns nya möjligheter för kvinnor i Bangladesh.
Trots fortsatt ojämlikhet finns det fler jobb och Tanjina siktar högt.
Jag älskar att gå i skolan.
På mammas tid gifte de sig unga.
De hade ingen chans att plugga.
Men nu kan vi drömma om att bli läkare eller ingenjörer.
Allt fler unga kvinnor här ser hur annorlunda saker kan vara för dem
Jag kan inte förstå hur du kunde gifta dig när du var 17.
Jag skulle inte drömma om att bli gift på bara två år.
Det är omöjligt.
Vi förstod det inte då.
Men folk vet bättre nu.
Så vid vilken ålder tänker du gifta dig?
Tjugofem.
Jag kommer avsluta min utbildning och skaffa ett jobb.
Jag ska bli läkare och gifta mig efter det.
Du är väldigt smart!
Det är härligt att se Taslima så hoppfull över en ljus framtid för de två döttrarna.
En avgörande förändring stödjer skiftet i Bangladesh.
En dramatisk förbättring i barnöverlevnad.
Det är Ramadan, den muslimska månaden för fasta och reflektion.
Vid denna lyckobådande tid hjälper Hannan föräldrarna att ta hand om familjegraven.
Tryck ner jorden med händerna.
Tre av Hannans syskon dog väldigt unga, de är begravda här.
De dog av mässlingen.
Vi grät väldigt mycket, det var så sorgligt
Om det hade funnits läkare hade de kunnat behandlats
Man hade kunnat överleva.
Hur skulle jag kunna glömma? Jag kommer minnas det så länge jag lever.
När Hannans föräldrar var ett ungt par,
dog 1 av 5 barn i Bangladesh innan 5 års ålder.
Alla familjer levde i ständig rädsla för att förlora ett eller flera barn.
Man väntade det ena barnet efter det andra.
För om ett dog, då skulle man inte bara ha ett kvar.
Det var så det var.
Vi tänker inte att vi kommer få för många barn eller hur framtiden kommer bli.
De senaste decennierna har Bangladesh gjort stora framsteg i barnöverlevnad.
Vacciner, infektionsbehandling, bättre nutrition och hygien
har räddat livet på miljoner barn.
Och när föräldrar börjat se att alla deras barn troligen överlever,
så har det största hindret för familjeplanering försvunnit.
Till och med i Dhakas slum har kvinnor i snitt bara 2 barn.
Barnöverlevnad driver allt.
Låt oss gå bakåt i historien.
Varför växte världsbefolkningen så långsamt före 1800?
Genom historien visar alla uppteckningar att i genomsnitt
fick 2 föräldrar i princip 6 barn.
Men det ser ju ut som snabb tillväxt, så varför växte inte befolkningen?
För att 1... 2... 3... 4 av barnen dog innan de hann bli föräldrar själva.
Folk förr i tiden levde aldrig i ekologisk balans med naturen,
de dog i ekologisk balans med naturen.
Det var oerhört tragiskt!
Men det förändrades med den industriella revolutionen.
Bättre löner, mer mat, kranvatten, bättre hygien, tvål, medicinska framsteg...
Med alla framsteg, varför växte befolkningen? För att de fick fler barn?
Nej! 1963 när jag gick i skolan, hade antalet barn per kvinna minskat till 5.
Orsaken till befolkningstillväxten var den ökade barnöverlevnaden.
4 överlevde vid den tiden.
Men 1 av 5 dog, det var fortfarande hemskt.
Inte förrän de senaste decennierna har länder gått framåt i barnöverlevnad och familjeplanering.
Så att vi nu närmar oss en ny balans.
Det är en bra balans: 2 föräldrar får i snitt 2 barn som överlever.
Vi har familjer i lycklig balans.
Det är den mest normala familjesituationen i världen idag.
Vad betyder det för framtiden?
Jag ska visa den bästa prognosen för framtiden,
från de bästa demografer vi har, på FNs befolkningsavdelning.
Den ser ut så här.
Det kommer att öka till 8... till 9... och sedan hit...
Men se, det saktar ner!
Vid slutet av århundradet blir det planare här.
Och om jag tar en närbild ser man
att vi förväntar oss att den snabba befolkningstillväxten saktar ner.
Det är förstås en prognos med ett visst mått av osäkerhet.
Men vi är säkra på att vi når slutet på den snabba tillväxten under detta århundrade.
Allt tack vare en märklig effekt av minskad fertilitet.
Se här, om vi går tillbaka hit
så ska jag visa det genom att visa antalet barn i världen.
Antalet barn från 0 till 15 år.
Här är de, titta:
Antalet barn ökade långsamt... och sedan ökade det snabbt...
Vid sekelskiftet
fanns det 2 miljarder barn i världen.
För mig var det ett viktigt år för det var då Doris föddes, mitt första barnbarn.
Hon föddes i en speciell tid för världens barn.
För demografiexperterna uppskattar att det är från det året
som antalet barn i världen kommer att fortsätta så här.
Det kommer inte att öka längre.
Vid nästa sekelskifte kommer vi fortfarande att ha 2 miljarder barn.
När Doris föddes nådde världen "peak child".
Antalet barn ökar inte.
Detta kommer att förvirra er.
För... hur kan totalbefolkningen öka om antalet barn inte ökar?
Varifrån kommer alla vuxna?
För att förklara det måste jag lämna det här häftiga digitala grejset
och visa ett riktigt kraftfullt utbildningsmaterial som vi har utvecklat.
Jag ska visa världsbefolkningen, mina damer och herrar,
i form av skumklossar.
En kloss är 1 miljard.
Det innebär att vi har 2 miljarder barn i världen.
Och så har vi 2 miljarder mellan 15 och 30 år.
Det är ungefärliga siffror.
Vi har 1 miljard mellan 30 och 45 år,
1 miljard mellan 45 och 60 år
och så min kloss: 60 år och uppåt. Vi är här på toppen.
Det är världens befolkning idag.
Ni ser att det saknas 3 miljarder här.
Bara en liten del saknas för att de har dött.
De flesta saknas för att de aldrig föddes.
För innan 1980 föddes mycket färre barn i världen
eftersom det fanns färre kvinnor som födde barn.
Så detta har vi idag.
Vad kommer hända i framtiden?
Vet ni vad som händer med gamlingar som jag?
De dör!
Ja! Någon här arbetar på sjukhus.
Så... de dör!
Resten blir 15 år äldre och får 2 miljarder barn.
De här är gamla nu, dags att dö.
Och så blir dessa 15 år äldre och får 2 miljarder barn.
De här dör, resten blir 15 år äldre och får 2 miljarder barn.
Ah!
Utan att öka antalet barn,
utan att öka livslängden,
får vi 3 miljarder fler genom den här oundvikliga påfyllningen av vuxna,
som händer precis när de stora yngre generationerna växer upp.
Det finns en till detalj, goda nyheter för de äldre av er här, som jag.
Man har uppskattat att de äldre kommer leva lite längre.
Så vi behöver lägga till 1 miljard av äldre på toppen här.
Jag hoppas desperat att jag kommer vara en del av den gruppen.
Eftersom då lever jag längre och får läsa årsstatistiken och rapportera varje år...
Men när jag föreläser för många kunniga miljöaktivister, med bra omsorg för miljön
så säger de ofta till mig att vi måste stoppa befolkningstillväxten vid 8 miljarder.
När jag pratar med dem... för de första förstår de inte vi har nått peak child,
och vet inte att den fortsatta befolknings- ökningen beror på en påfyllning av vuxna.
Vilket gör att vi hamnar på mer eller mindre denna folkmängd.
Så vi vet hur många miljarder det blir, men var kommer de att bo?
Nu och i framtiden.
Där har ni världen och här är de 7 miljarderna.
Av de 7 miljarderna, lever 1 miljard i Amerika, nord och syd sammanräknat.
1 i Europa, 1 i Afrika
och 4 i Asien.
Detta är nu. Men hur kommer man ihåg det?
Jag har ett enkelt sätt, jag sätter ihop siffrorna så här
och det här är världens PIN-kod: 1114
Men vad händer i mitten av seklet?
Det vet vi ganska säkert.
Europa ökar inte, faktum är Europa minskar.
I Amerika blir det lite fler människor, mestadels pensionärer i Latinamerika.
Så det spelar nästan ingen roll, det är nästan lika.
I Asien kommer vi få 1 miljard fler,
och sedan är befolkningsökningen över i Asien.
I Afrika, under de kommande 40 åren så dubblas befolkningen till 2 miljarder.
Nu... fram till slutet av seklet.
Vi vet detta: inga fler i Europa, inga fler i Amerika, inga fler i Asien...
Men Afrika är på gång, såvitt vi ser idag, med en till fördubbling.
Så det kommer vara 4 miljarder i Afrika
vid år 2100, och den slutliga PIN-koden blir då 1145.
Världen kommer vara annorlunda år 2100.
Människorna som lever i vad jag kallar gamla västern,
västra Europa och Nordamerika, kommer att utgöra mindre än 10% av befolkningen.
80% av befolkningen kommer att finnas i Asien och Afrika.
Men kommer det finnas nog med tillgångar för att upprätthålla dem?
Detta kommer bli en enorm utmaning och inget kommer att ske automatiskt.
Men min syn är att det är möjligt för alla dessa miljarder att leva gott tillsammans.
Det är lätt att se möjligheten till ett välmående, fredligt Asien med 5 miljarder.
Japan, Sydkorea och andra är redan rika.
Och efter dem på väg mot rikedom, kommer Kina, Indien, Indonesien och andra länder.
Även i fattigare asiatiska länder är det allt fler som får ett anständigt liv.
Men Afrikas framtid, med 4 miljarder?
Kommer inte de flesta att leva i fruktansvärd fattigdom?
Jag har sett extrem fattigdom i Afrika.
För 30 år sedan jobbade jag 2 av mitt livs mest intensiva år som läkare
i ett av de fattigaste länderna, Mocambique, på Afrikas östkust.
Mocambique hade just blivit självständigt efter ett långt krig mot Portugal.
Mitt jobb var att vara en av två läkare, båda utlänningar, för 300 000 personer.
Det här var sjukhuset. Min fru arbetade också där, som barnmorska.
Det här är hela personalen på sjukhuset.
De med vita rockar fick under kolonial- perioden möjlighet till ett års utbildning.
Resten... många av dem kunde inte ens läsa eller skriva.
Men alla arbetade hängivet och motiverat.
Patienter kom in med de värsta fattigdomssjukdomarna
ofta hade vi inte tillräckliga resurser,
och min kunskap som ung doktor räckte inte till för patienterna.
Mocambique är fortfarande ett väldigt fattigt land.
Men saker har förbättrats ofantligt sedan jag var där för 30 år sedan.
Till att börja med så finns det ett nytt sjukhus i staden där jag jobbade.
Det nya, större sjukhuset har 15 läkare och 11 är mocambiker.
All personal är välutbildad.
Sjukhuschefen är Dr Cashimo, gynekologen.
Allt visar på att...
Att det kommer bli...
tvillingar!
Förändringen är otrolig!
Vi har olycksfalls- och akutmottagning...
barn- och ortopedisk kirurgi.
Vi har stora laboratorier och apotek som är öppna dygnet runt.
De räddar rutinmässigt kvinnor med kejsarsnitt, något som var omöjligt förr.
Nu för tiden kan vi göra detta, med ett professionellt lag...
i en välutrustad operationssal precis som var som helst i världen.
Allt har förbättrats så mycket.
De som föds i Mocambique idag bör ha en mycket ljusare framtid!
Inte bara på grund av bättre hälsa, men en blomstrande ekonomi också
med livliga hamnar och marknader
och nya industrier med många nya jobb.
Ni tänker kanske att de goda nyheterna bara handlar om städer.
Och det är sant!
Den svåraste utmaningen är landsbygden, där flest människor bor.
Men det förändras där också.
Långt inne i Mocambique ligger landsbygdsområdet Mogovalas.
Här bor Olivia, Andre och deras unga familj.
Som så många fattiga i världen är Olivia och Andre lantbrukare,
beroende av det de odlar för att få mat.
Klockan är 4, dagens arbete kallar.
Andre går direkt till åkrarna.
Olivia hämtar först vatten.
Båda måste gå flera kilometer för att komma någonvart.
Det tar mig två timmar att komma fram.
När det är trängsel tar det kanske två timmar.
När jag är tillbaka igen är jag trött och hungrig.
Utan andra transportmedel måste allting bäras.
Olivia och Andre har 8 barn.
Födelsetalen är fortfarande höga i stora delar av Afrikas landsbygd.
Och de fattigaste familjerna har flest munnar att mätta.
Allt familjen kan avvara, säljer de.
Jag får verkligen kämpa.
Jag planterar alla möjliga grödor, men även med allt jag odlar...
tjänar jag inte tillräckligt mycket för att försörja mina barn.
Men ekonomisk utveckling sipprar långsamt ut på landsbygden.
Jag har sparat i tre år till hustaket.
Andre har ögonen på något som han tror kan förändra allt.
Jag behöver desperat en cykel. Jag kan inte ta mig någonstans utan en.
Cyklar kan göra enorm skillnad för de fattigas liv på landsbygden.
Man sparar flera timmar varje dag och får mycket mer gjort.
Med cykel kan man få med sig mycket tyngre laster till marknaden
och tjäna mer pengar.
Man kan resa för att hitta arbete
och blir man sjuk så kan man nå en läkarmottagning i tid.
Om jag får en cykel skulle jag bli så glad.
Eftersom ett hus utan en cykel är inte ett hem.
Andre och Olivia har sparat i 2 år. De har inte tillräckligt mycket än.
Allt hänger på sesamfröna, som just skördas.
Kan de få ett bra pris, så kanske de precis klarar det.
Andre och Olivia lever i ett av de fattigaste länderna.
Och de bor på landsbygden som är den fattigaste delen av det landet.
Hur många i världen lever som dem? Och hur många fattiga finns det?
Jag ska visa er den här mätstickan.
Väldigt enkelt. Fattig... och... rik.
Här är alla 7 miljarderna igen.
De är, förenklat, uppradade från fattigast till rikast.
Hur mycket tjänar den rikaste miljarden, räknat i dollar per dag?
Låt oss se.
Åh... ååhhh...
Det kommer, det kommer...
Åh, oj oj...
Jag når inte ens. 100 dollar per dag.
Den mellersta miljarden då, hur mycket tjänar de?
Bara 10 dollar.
Och den fattigaste miljarden här borta, hur mycket får de?
Ja...
Bara 1 dollar.
Det här är skillnaden i världen idag.
Ekonomerna drar en linje som de kallar gränsen för extrem fattigdom.
Just över 1 dollar.
Där har man knappt mat till familjen, man är inte säker på att ha mat varje dag.
1 miljard är fortfarande under den,
nästa miljard delas av den linjen.
Och resten är ovanför.
De fattigaste har knappt råd att köpa skor,
och när de får skor... nästa grej de sparar till är en cykel.
Här är Andre och Olivia.
Efter cykeln siktar man mot en motorcykel.
Efter motorcykeln, en bil.
Jag minns när min familj fick sin första bil, det var en liten grå Volkswagen.
Det första vi gjorde var att åka till Norge på semester, för det är vackrare än Sverige.
Det var en fantastisk resa!
Nu är jag i den här gruppen, i den rikaste miljarden, vi kan flyga på semester.
Det finns förstås de som är mycket rikare än flygplansfolket.
En del till och med så rika att de funderar på att turista i rymden.
Och skillnaden i inkomst mellan flygplansfolket och de allra rikaste
är nästan lika stor som mellan flygplansfolket här
och de fattigaste här borta.
Det viktigaste att minnas med den här mätstickan är detta.
För att visa det behöver jag min trappstege.
Ibland behöver man gammal, fungerande teknologi också.
Här.
Jag når bara... Här är de, jag är högst upp.
Problemet för oss som lever på 100 dollar om dagen, är att när vi tittar ner
på de som har 10 eller 1 dollar så ser de lika fattiga ut.
Vi kan inte se skillnaden.
Det ser ut som att alla lever på samma mängd pengar.
Och man säger "åh, de är fattiga".
Jag kan försäkra er, för jag har mött och pratat med folk som lever här nere,
jag kan försäkra er om att folk här nere
mer än väl vet hur mycket bättre livet skulle bli om de gick från 1 till 10 dollar,
10 gånger större inkomst.
Det är en enorm skillnad.
För att förstå det här, detta är vad Andre och Olivia försöker göra nu.
Varje steg de tar längs den här linjen
från skorna mot cykeln,
hur små de än verkar på avstånd, gör de en enorm skillnad i deras liv.
Om Andre och Olivia skulle få cykeln så skulle det påskynda vägen till ett bättre liv.
Idag förbereder Andre och Olivia att sälja sesam som de har odlat i månader.
Priset brukar ha varit 25 meticaier.
I år är det högre.
Vi hoppas kunna sälja för 40-45 meticaier.
Men de måste se upp för att få rätt pris.
Vi har sett att vissa köpare har fuskat med vågarna.
Så när vi själva vägt, har det varit tio kilo
... när vi tagit det till köparna, säger de ibland sju eller åtta.
Andre ska sköta försäljningen.
Och för sista gången, hoppas han, behöver han hjälp att frakta grödan till marknaden.
Andre behöver vara förnuftig.
Hej, hej min vän, räkna ordentligt!
Affären är klar, Andre är nöjd med priset.
Nu ska jag spendera mina pengar!
Den här stunden har familjen arbetat hårt för.
Vägen till marknaden tog hela morgonen för Andre att gå.
På mindre än en timme kan han cykla hem.
Du köpte en cykel.
Ja älskling, jag köpte en cykel!
Cykeln används genast.
Barnen hämtar vatten med den.
Andre bär mer varor till marknaden
och, minst lika viktigt, Olivia och Andre kan nu enkelt få iväg barnen till skolan
så att de kan lära sig matte, läsa och skriva.
Nu vill jag spara till en motorcykel för att transportera fru och barn.
Det är vad jag vill göra framöver.
Det är härligt att se Olivia och Andre trampa sig ur extrem fattigdom.
De använder också cykeln för att ta sig till läs- och skrivkurser.
Utbildning är så viktigt för människors och länders utveckling.
Men hur många vet vad som egentligen har hänt med utbildning i världen?
Det är dags för den stora brittiska okunnighetsundersökningen igen.
Då kör vi.
Vi frågade hur stor del av vuxna i världen idag som kan läsa och skriva?
Kan jag fråga publiken? Hur många tror på 20 procent? Upp med handen.
40 procent?
60 procent?
Och 80 procent? Ah, ah, ah.
Här är det brittiska resultatet.
Nu kan ni använda det brittiska resultatet för att klura ut rätt svar eller hur?
Det rätta svaret är förstås 80 procent.
Ni slog åtminstone det brittiska medelvärdet.
Ja, 80 procent av världens befolkning kan läsa och skriva i dag.
Läs- och skrivkunnighet är 80 procent... faktum är att siffran är lite högre.
Så om jag hade jämfört detta med chimpanserna, ni vet..
återigen skulle man fått slumpmässiga resultat från chimpanserna.
Men man får tre gånger så många korrekta svar än från britterna.
Nu till universitetsfolket.
Möjligen vet de detta... åh, till och med sämre.
Vad i hela världen lär de egentligen ut på brittiska universitet?
Världsuppfattningen är flera årtionden för gammal, media har helt missat detta.
Men det beror kanske på att världen ändrar sig så fort.
Damer och herrar,
jag kommer att visa er mitt favoritdiagram,
jag ska visa er 200 länders historia under 200 år på mindre än en minut.
Jag har en axel för inkomst. Jag har en axel för livslängd.
Jag startar år 1800 och här är alla länderna.
1800 var alla här i fattig- och sjukhörnet, ser ni det?
Kort livslängd, kort om pengar.
Och här kommer effekterna av industriella revolutionen.
Västländerna rör sig förstås mot bättre häsa men blir inte så mycket bättre i början
och de länder som koloniserats drar inte någon nytta av det,
de blir kvar i det andra fattiga hörnet.
Hälsan förbättrats långsamt, vi rör oss hit och vi kommer in ett nytt sekel.
Det hemska första världskriget och därefter den ekonomiska krisen.
Och sedan, andra världskriget.
Åh, nu kommer självständigheten.
Med självständighet förbättras hälsan fortare än i de andra länderna här.
Så startar en snabb ekonomisk upphämtning i Kina och Latinamerika.
Det rör sig här uppe.
Och Indien följer dem här och de afrikanska länderna med.
Det är en häpnadsväckande förändring som har skett i världen.
Ni vet, här framme har vi nu USA och Stor- britannien, men de rör sig inte så fort längre.
De snabbrörliga finns här i mitten.
Kina rör sig snabbt för ta sig ikapp, och Bangladesh...
Titta Bangladesh är här, nu ganska friska och börjar få en snabb ekonomisk tillväxt.
Och Moçambique.. Ja Moçambique är här borta men rör sig snabbt åt rätt riktning.
Men allt jag visar är ländernas medelvärden.
Men hur är det för folket? Har folket fått ett bättre liv?
Nu ska jag visa er något som gör en statistiker som mig exalterad.
Jag kommer visa er inkomstfördelningen. Skillnaden mellan människorna.
För att göra det tar jag bubblorna 50 år tillbaka
och jag kommer bara titta på pengarna.
Vi måste vi expandera och justera axeln, för de rika är så rika och fattiga så fattiga
så detta kommer visa en större skillnad än mellan länderna.
Låt länderna falla ned, det här är USA
och spridningen inom landet.
Nu tar jag ned de andra länderna i Amerika.
Nu ser ni från från den rikaste till den fattigaste personen.
Höjden visar hur många det är på varje inkomstnivå.
Låt mig ta ned Europa nu.
Ovanpå det kommer jag att lägga Afrika.
Slutligen regionen med flest människor, ovanpå alltihop, Asien.
1963, då bestod världen av två pucklar:
först den rikaste puckeln, är det inte lite som en kamel?
Första puckeln här med de rikaste i främst Europa och Amerika.
Den fattigaste puckeln här, med huvudsakligen Asien och Afrika.
Fattigdomslinjen låg här.
Kan ni se hur många människor som levde i extrem fattigdom för 50 år sen?
Huvuddelen av dem var i Asien.
Folk sa, Asien kommer aldrig ur fattigdom, exakt som en del säger om Afrika i dag.
Vad har nu hänt?
Jag startar världen.
Ni kan se att många människor föds fattiga, men Asien går mot högre inkomster
och 1 miljard kommer ur extrem fattigdom på detta sätt,
formen på världen ändras och kamelen är död.
Den återföds som dromedar.
Och det ni ser här
är variationen: från de rikaste, de flesta i mitten,
och det är nu en mycket mindre andel som lever i extrem fattigdom.
Men se upp, det är fortfarande många som är extremt fattiga, mer än 1 miljard.
Frågan är nu: kan detta sätt att ta sig ur extrem fattigdom fortsätta
för dem i Afrika och även för de tillkommande miljarderna i Afrika?
Jag tror det är möjligt och troligt att de flesta afrikanska länderna tar sig ur fattigdom.
Det kommer kräva kloka handlingar och stora investeringar, men det kan hända.
Afrikas många länder rör sig inte i samma takt.
Några rör sig mycket snabbt, medan andra har fastnat i konflikter.
Men de flesta, som Mocambique, rör sig stadigt framåt.
Men hur föder man alla nya afrikaner i framtiden?
Ja, det är underskott i dag, men det finns stora möjligheter också.
Skördarna i Afrika är bara en bråkdel av vad de kunde vara med bättre teknik.
De afrikanska floderna används knappt för bevattning.
Skördetröskor och traktorer kan få Afrika att blomma och ge mat till fler miljarder.
Och tro inte att det bara är jag som tror att Afrika kan fixa det.
FN kommer att sätta ett nytt mål: eliminera extrem fattigdom inom 20 år.
Alla förstår att det är en enorm utmaning men jag tror verkligen att det är möjligt.
Föreställ er att det skulle ske.
Hittills har vi sett att den rika änden rör på sig...
och mitten rör på sig.
Men den fattigaste änden har fastnat.
Det är här, i extrem fattigdom, vi ser oförmågan att läsa och skriva.
Här hittar vi hög barnadödlighet och ser ett högt antal barn per kvinna.
Det är som att extrem fattigdom förökar sig om man inte får stopp på den fort.
Men Andre och Olivia och andra som dem, jobbar hårt för att ta sig ur det,
och om de bara kunde få rätt hjälp från sina länder och från världen i stort
med saker som skola, hälsovård, vaccin, vägar, elektricitet och preventivmedel
då kan de klara det, men i huvudsak fixar de det genom sitt eget hårda arbete.
Nu kör vi... vidare... följ Andre och Olivia över linjen.
Det kommer vara möjligt inom några årtionden... Ja!
Men att komma ur fattigdom är bara början.
Folk vill fortsätta längs denna linje mot ett gott liv.
Men vad betyder då ett gott liv?
För de flesta betyder ett gott liv fler maskiner och ökad energianvändning.
Det är ett problem, eftersom det bidrar till hotet om klimatförändringar.
80% av världens energi kommer fortfarande från fossila bränslen,
och vetenskapen visar att klimatet kan ändras dramatiskt i framtiden
på grund av koldioxidutsläpp från fortsatt förbränning av fossila bränslen.
Jag är inte den bästa för att berätta hur illa klimatförändringarna kommer att bli,
jag är inte heller specialist på hur man förebygger det.
Det jag kan göra är att visa data om vilka det är som släpper ut koldioxid.
Jag visar det.
Ni kommer ihåg mätstickan från fattigaste miljarden till rikaste miljarden.
Från de som knappt har råd med skor, till de som flyger flygplan.
Detta visar totalmängden fossila bränslen som används i världen under ett år:
kol, olja och naturgas.
Och det representerar mer eller mindre de totala utsläppen av koldioxid.
Hur mycket används av den rikaste miljarden?
Hälften.
Den näst rikaste miljarden.
Hälften av det som är kvar.
Nu förstår du vad den tredje använder,
hälften av det som är kvar. Resten använder knappt något alls.
Det är tydligt att nästan allt fossilt bränsle används av de 3 rikaste miljarderna,
de använder mer än 85 procent.
Nu har den rikaste miljarden slutat att bli fler,
men vi väntar på att se om de kommer att bli färre.
Under de kommande årtiondena är det den ekonomiska tillväxten för dessa två
som kommer öka användningen av fossila bränslen och därmed koldioxidutsläppen.
Även om dessa går från extrem fattigdom och blir rikare hela vägen mot motorcykeln,
bidrar det inte så mycket till koldioxidutsläppen.
När det gäller befolkningstillväxten,
så kommer merparten av de tillkommande miljarderna att vara i den här gruppen.
Men om du frågar folk i den rikaste änden verkar de ha allt om bakfoten.
De ser ned på världen från sina väldigt höga utsläpp och sen säger de:
"Ni där borta, ni kan inte leva som vi, då kommer ni att förstöra planeten"
Ni förstår, jag anser argumenten från folk här, vara giltigare och mer logiska.
De säger : "Vem är du att tala om för oss att vi inte kan leva som du?
Det är bäst att du ändrar dig först om du vill att vi ska göra något annorlunda."
Det är mycket som är nödvändigt för ett gott liv, men som miljarder ännu inte har.
Andres by och hus, och många med dem, har inte ens elektricitet.
Mocambique har enorma kolreserver
och om de och andra fattiga länder bygger kolkraftverk för el och industri,
så tycker jag inte att någon som släpper ut mer koldioxid borde lägga sig i.
Nu ska jag ställa två frågor som jag ofta frågar mina svenska studenter.
Den första är: Hur många av har inte rest med flygplan detta år?
Aha.
Ganska många har klarat sig utan att flyga. Nu till nästa fråga:
Hur många av har klarat er utan tvätt- maskin och handtvättat alla lakan,
kläder och tvätt under detta år?
Som jag trodde, ingen.
Varenda en som har råd använder tvättmaskin, även värsta miljöaktivisten.
Jag kommer ihåg den dag min familj skaffade en tvättmaskin.
Det var den första november 1952.
Mormor bjöds in att fylla den första maskinen.
Hon hade handtvättat hela livet, åt en familj på nio.
När hon fyllt maskinen, satte hon sig ned och tittade på hela programmet, en timme.
Hon var som förtrollad.
För min mor betydde det en massa fritid att kunna göra andra saker på.
Hon kunde läsa böcker för mig. Jag tror det var det som gjorde jag blev professor.
Inte undra på att vi sa: tack stålverk,
tack tvättmedelsfabrik och tack elkraftverk.
När man tänker på vad allt detta innebär för oss,
har jag bara ett ödmjukt råd till er,
utöver allt annat: titta på data.
Titta på fakta om världen,
så ser ni var vi är idag
och hur vi kan gå framåt med alla dessa miljarder på vår underbara planet.
Utmaningen med extrem fattigdom har minskat kraftigt
och för första gången står det i vår makt att få slut på det en gång för alla.
Faktum är att utmaningen med befolkningstillväxten redan är löst,
antalet barn har slutat öka.
När det gäller klimatförändringarna kan vi fortfarande undvika det värsta.
Men det kräver att de rikaste, så fort som möjligt,
hittar ett sätt så att energi och andra resurser gradvis kan
delas av 10 miljarder eller 11 miljarder i slutet av detta sekel.
Jag har aldrig kallat mig en optimist,
jag säger att jag är en possibilist.
Jag säger också att världen är mycket bättre än många av er tror.
Tack så mycket!