Azzal kezdem,
hogy elmondok önöknek egy verset.
Malawiban írta egy barátnőm,
Eileen Piri.
Eileen mindössze 13 éves,
de amikor végignéztük a verseket, amelyeket írtunk,
ezt a versét annyira érdekesnek találtam,
a témához illőnek.
Felolvasom hát akkor önöknek.
Adott címet is a versnek: "Akkor megyek férjhez, amikor akarok"
(Nevetés)
"Akkor megyek férjhez, amikor akarok.
Anya nem kényszeríthet.
Apa nem kényszeríthet.
Bácsikám, nénikém,
bátyám vagy nővérem
nem adhatnak férjhez.
Senki a világon
nem kényszeríthet rá.
Akkor megyek férjhez, amikor akarok.
Ha megvernek,
elkergetnek,
bármit ártanak nekem,
akkor megyek férjhez, amikor akarok.
Akkor megyek férjhez, amikor akarok.
Majd férjhez megyek,
ha felnőttem egészen,
és kijártam mind az iskolát. De csak ha én akarom."
Talán furcsának tűnhet,
hogy ezt a verset egy 13 éves lány írta,
de ott, ahonnan Eileen és én származunk,
ez a vers olyan,
mint egy csatakiáltás.
Malawiból jöttem.
Malawi az egyik legszegényebb ország,
borzasztó szegény,
ahol a nemek egyenjogúsága igencsak kérdéses.
Mivel abban az országban nőttem fel,
nem én dönthettem a sorsomról.
Még csak fel sem fedezhettem,
hogy milyen lehetőségeim lennének az életben.
Elmondok egy történetet
két gyönyörű
fiatal lányról.
Ezek a lányok
együtt nőttek fel, egy fedél alatt.
Ugyanazokat az ételeket ették,
Közösek voltak a ruháik,
még a cipőik is.
De az életük
eltérően alakult.
A másik lány a húgom.
Még csak 11 éves volt,
amikor terhes lett.
Borzasztó dolog.
Nem csak neki okozott lelki sérülést, nekem is.
Nekem is nehéz volt az az időszak.
A mi kultúránkban,
ha egy lány eléri a serdülőkort,
elvárás, hogy egy beavató táborba menjen.
Ezekben a táborokban
megtanítják őket, hogy miként tegyenek a férfiak kedvére.
Van itt egy különleges nap,
amit úgy is hívnak: a Nagy Nap,
amikor egy férfi, akit a törzs alkalmaz,
eljön a táborba,
és a kislányokkal tölti az éjszakát.
Képzeljék el, milyen traumán mennek át
ezek a kislányok minden nap.
A legtöbben végül teherbe esnek.
Meg is fertőződhetnek AIDS-szel, HIV vírussal,
vagy elkaphatnak más nemi betegséget
A húgom teherbe esett.
Jelenleg mindössze 16 éves,
és már három gyereke van.
Az első házassága nem sikerült.
A második sem.
Másrészt, itt áll ez a lány.
Bámulatos.
(Nevetés)
(Taps)
Azért mondom ezt, mert valóban az.
Egészen kivételes.
Ez én vagyok. (Nevetés)
Amikor 13 éves lettem,
azt mondták, felnőttem,
elértem azt a kort,
amikor a beavató táborba kell menjek az elvárások szerint.
Valami ilyesmit mondtam: "Micsoda?
Nem megyek én semmilyen táborba."
Tudják, mit mondtak erre az asszonyok?
"Buta liba vagy. Makacskodsz.
Nem tiszteled a törzs hagyományait."
Azért mondtam nemet, mert tudtam, mi a célom.
Tudtam, mit akarok kezdeni az életemmel.
Sokat álmodoztam kislánykoromban.
Szerettem volna tanulni,
és találni magamnak egy tisztes állást.
Elképzeltem magam bíróként
a pulpituson ülve.
Ezek voltak az álmok,
amelyek minden nap eszembe jutottak.
Tudtam, hogy egyszer egy szép napon
adok még valamit, valami apróságot a törzsemnek.
De miután nemet mondtam,
nem hagytak békén az asszonyok:
"Nézz körül, mindannyian felnőttetek már. A húgodnak is van gyereke.
Mi lesz veled?"
Ezt hallgathattam minden nap,
és ezt hallgathatják folyton mind a lányok,
akik nem teszik meg, amit a törzs elvár tőlük.
Ha összehasonlítom a húgom történetét a sajátommal,
azt mondom: "Miért vagyok ilyen tehetetlen?
Miért nem tudok változtatni azon, ami hosszú idő óta
így történik a törzsünkben?"
Ekkor összehívtam a többi lányt,
az olyanokat, mint a húgom is, akiknek gyerekük van,
akik jártak valaha iskolába, de azóta elfelejtettek írni, olvasni.
Azt mondtam, gyertek, elevenítsük fel együtt,
hogyan is kell írni és olvasni,
hogyan fogjuk a tollat, hogyan tartsuk a könyvet, hogyan olvassunk."
Nagyszerű volt együtt lenni velük.
Nem csak megtudtam róluk némely dolgot,
de el tudták mondani személyes történetüket,
milyen problémákkal szembesülnek
fiatal anyaként.
Ekkor jutottam el oda, hogy
"Miért is ne gyűjtenénk össze tapasztalatainkat,
és adnánk elő anyáinknak és a törzsi vezetőknek,
hogy ezek és ezek a bajaink?"
Vakmerő dolog volt,
mert a törzsi vezetők
ragaszkodnak
a hagyományokhoz.
Nem könnyű változtatni,
de érdemes megpróbálni.
Tehát megpróbáltuk,
nem volt könnyű, de csak keresztülvittük.
Azért vagyok itt, hogy elmondjam:
a mi törzsünk volt az első, ahol a lányok
olyan erős nyomást gyakoroltak a törzsfőnökre,
hogy az kiállt mellettünk. Kijelentette, hogy egyetlen lánynak
sem kell férjhez mennie 18 éves kora előtt.
(Taps)
A törzsünkben
ez volt az első alkalom, hogy egy törzs
rendeletet alkotott,
amely megvédte
törzsünk lányait.
Nem álltunk meg itt.
Haladtunk tovább.
Eltökéltek voltunk, hogy nem csak
a mi törzsünkben harcolunk a lányok jogaiért,
hanem a többi törzsben is.
Amikor a gyermekházasságról szóló törvényt előterjesztették februárban,
akkor ott voltunk a Parlament épületénél.
Minden nap, amikor a képviselők bementek az épületbe,
kértük őket: "Legyen szíves. támogassa az előterjesztést!"
Nem voltak más technikai eszközeink,
csak a telefonunk.
Azt gondoltuk, "miért ne szereznénk meg a számukat, és küldenénk nekik sms-t?"
Ezt tettük. Jó ötlet volt.
(Taps)
Amikor a törvény átment, újra írtunk nekik:
"Köszönjük, hogy támogatták az előterjesztést."
(Nevetés)
És amikor a törvényt aláírta az elnök,
és hatályba lépett, akkor ismét.
Most Malawiban a törvény szerint 18 év a házasságkötés alsó korhatára
a korábbi 15 év helyett. (Taps)
Jó tudni, hogy az előterjesztést megszavazták,
de hadd mondjam még ezt el:
Vannak országok, ahol 18 év a házasságkötés alsó határa,
de vajon nem hallunk-e szenvedő nőkről és lányokról nap mint nap?
Minden nap pocsékba mennek asszonyéletek.
Legfőbb ideje, hogy a vezetők tiszteletben tartsák az ígéretüket.
Ez pedig azt jelenti,
hogy nők kérdését tartsák állandóan napirenden.
Nem kell, hogy másodrendűek legyünk.
Tudniuk kell, hogy a nők, mint mi, itt ebben a teremben,
nem egyszerűen lányok vagyunk vagy asszonyok,
hanem különlegesek.
Többet is tudunk tenni.
Még valamit Malawiról,
de nem csak Malawiról, más országról is:
Mit érnek ezek a törvények,
amíg be nem tartatják be őket?
Az épp elfogadott törvényeket,
és más országok törvényeit is
közzé kell tenni helyben is,
a törzsekben,
ahol a női kérdés nagyon égető.
A törzsben lányok még mindig nehézségekkel szembesülnek.
Ha tudják ezek fiatal lányok, hogy vannak törvények, amelyek megvédik őket,
akkor képesek lesznek a sarkukra állni,
mert tudják, hogy a törvény őket védi.
Még valami:
Szép, ahogy az asszonyok, lányok hallatják a hangjukat.
Jelen vannak.
De nem tudjuk ezt egyedül véghezvinni.
Meghívjuk a férfiakat, szálljanak be,
dolgozzunk együtt.
Ez közös munka.
Hogy mire van szükségünk nekünk és más nőknek is?
Jó oktatásra, és főleg, hogy ne kelljen férjhez menni 11 évesen.
Tovább megyek:
tudom, hogy együtt
meg tudjuk változtatni a törvényi,
kulturális és politikai környezetet,
amely nem ismeri el a nők a jogait.
Most itt kijelentem,
hogy még ez a nemzedék véget vet a gyermekházasságnak.
Ez az a pillanat,
amikor egy lány, és lányok milliói világszerte
azt mondhatják,
"Akkor megyek férjhez, amikor akarok."
(Taps)
Köszönöm. (Taps)