(גיטרה)
(שירה)
רכבת הרים,
קרוסלה.
בהן הגבהים הם גן עדן,
אבל האזורים הנמוכים,
אוה, הם יכולים להיות גהנום.
אתם יכולים לאחוז בטבעת,
אתם יכולים לצלצל בפעמון ההוא,
כשהנסיעה מסתיימת,
אתם אף פעם לא יכולים לדעת.
אנשים אומרים לכם שהדבר הזה --
יעשה את החיים שלכם שלמים.
אז אתם,
אתם נותנים כל מה שישי לכם
ומגיעים לרחוב.
אז יום אחד אתם מתעוררים,
והם אומרים לכם "אתם מלכה."
אבל אז אתם מגלים שמישהו אחר
מושך בכל החוטים.
רכבת הרים,
קרוסלה.
בהן הגבהים הם גן עדן,
אבל האזורים הנמוכים,
אוה, הם יכולים להיות גהנום.
אתם יכולים לאחוז בטבעת,
אתם יכולים לצלצל בפעמון ההוא,
כשהנסיעה מסתיימת,
אתם אף פעם לא יכולים לדעת.
מי שאתם אוהבים,
הם אוהבים אתכם --
או כן --
לעולם ועד.
אבל תאבדו את החדות שלכם או תאבדו את הקול,
הם יזרקו אתכם כמו אגורה.
כולם מתקהלים מסביב
כשהמזל חבר שלכם.
כשהמזל שלכם נגמר,
אתם שוב לבד.
רכבת הרים,
קרוסלה.
בהן הגבהים הם גן עדן,
אבל האזורים הנמוכים,
אוה, הם יכולים להיות גהנום.
אתם יכולים לאחוז בטבעת,
אתם יכולים לצלצל בפעמון ההוא,
כשהנסיעה מסתיימת,
אתם אף פעם לא יכולים לדעת.
ובכן, אולי אני רק צינית,
וכל המילים האלו שקרים,
אבל הנסיון ממשיך להגיד לי
שהזהירים הם החכמים.
אבל זהירות גורמת לכם להסס,
וכשאתם מהססים אתם מפסידים,
אז קחו את ההזדמנויות שלכם
ולעולם אל תבדקו את העלות.
רכבת הרים,
קרוסלה.
בהן הגבהים הם גן עדן,
אבל האזורים הנמוכים,
אוה, הם יכולים להיות גהנום.
אתם יכולים לאחוז בטבעת,
אתם יכולים לצלצל בפעמון ההוא,
כשהנסיעה מסתיימת -
נגמרת, נגמרת,
אתם אף פעם לא יכולים לדעת.
רכבת הרים,
קרוסלה.
רכבת הרים,
כן, כן, כן,
קרוסלה.
(מחיאות כפיים)
מייקל פמברטון.
(מחיאות כפיים)
תודה רבה לכם.
תודה לכם.