Det sägs ofta att trots mänsklighetens många konflikter,
så blöder vi alla samma blod.
Det är en fin tanke, men inte helt korrekt.
Faktum är att vårt blod finns i några olika varianter.
Våra röda blodkroppar innehåller ett protein, hemoglobin,
som fäster sig vid syre,
vilket låter cellerna transportera det genom kroppen.
Men de innehåller också ett annat komplext protein
på utsidan av cellmembranet.
Dessa proteiner, antigener, kommunicerar med vita blodkroppar,
immunförsvarsceller, som skyddar oss mot infektioner.
Antigener fungerar som markörer,
och gör så att immunförsvaret känner igen kroppens egna celler
och inte attackerar dem som inkräktare.
De två huvudtyperna av antigener, A och B, bestämmer din blodgrupp.
Men hur får vi fyra blodgrupper från två antigener?
Antigenerna kodas av tre olika alleler,
variationer av en viss gen.
A- och B-alleler kodar för A- och B-antigener,
medan 0 inte kodar för någon av dem,
och eftersom vi ärver en kopia av varje gen från vardera förälder,
har varje individ två alleler som bestämmer blodgruppen.
När dessa råkar vara olika,
kommer en att gå före den andra beroende på deras relativa dominans.
När det gäller blodgrupper så är A- och B-allelerna dominanta medan 0 är recessiv.
Så A och A ger dig blodgrupp A, medan B och B ger dig blodgrupp B.
Om du ärver en av båda,
kommer den resulterande kodominansen att producera både A- och B-antigener,
vilket ger blodgrupp AB.
0-allelen är recessiv,
så de andra går före den när de kombineras,
vilket ger blodgrupp A eller B.
Men om du råkar ärva två 0 så kommer kroppen få order
om att skapa blodceller utan A- eller B-antigen.
Tack vare dessa interaktioner
kan man, om man vet båda föräldrarnas blodgrupp,
förutspå den relativa sannolikheten för vilken blodgrupp deras barn ska få.
Varför har blodgrupper betydelse?
Vid blodtransfusioner
är rätt blodgrupp en fråga om liv eller död.
Om någon med blodgrupp A får B-blod, eller tvärtom,
kommer deras antikroppar att stöta bort de främmande antigenerna och attackera dem
vilket kan orsaka proppar i det transfuserade blodet.
Men eftersom människor med blodgrupp AB har både A- och B-antigener,
skapas det inte antikroppar mot dessa, så båda ses som ofarliga,
vilket gör dem till universella mottagare.
Å andra sidan
producerar människor med blodgrupp 0 inte någon av antigenerna,
vilket gör dem till universella givare,
men får deras immunförsvar att skapa antikroppar
som stöter bort alla andra blodgrupper.
Tyvärr är det lite mer komplicerat att matcha givare och mottagare,
på grund av ytterligare antigensystem,
i synnerhet Rh-faktorn,
döpt efter rhesusaporna i vilka den först hittades.
Rh+ eller Rh- hänvisar till närvaro eller frånvaro av D-antigenen
i Rh-blodgruppssystemet.
Och förutom att förhindra vissa blodtransfusioner, kan den orsaka
svåra komplikationer vid graviditet.
Om en mamma med Rh- är gravid med ett barn som har Rh+
så kommer hennes kropp att producera Rh-antikroppar som kan nå moderkakan
och attackera fostret,
ett tillstånd som kallas hemolytisk sjukdom hos den nyfödda.
I vissa kulturer tror man att blodgruppen hör ihop med ens personlighet,
trots att detta inte stöds av vetenskapen.
Och trots att fördelningen av blodgrupper
varierar mellan olika populationer,
så vet forskarna inte varför de utvecklades;
kanske som skydd mot blodburna sjukdomar,
eller på grund av slumpmässiga genetiska förändringar.
Slutligen så har olika arter olika uppsättningar av antigener.
De fyra blodgrupper vi apor delar på
verkar futtiga i jämförelse med de tretton som hundar har.