Оскільки я сама — арабська жінка-фотограф,
мені завжди вистачало натхнення для проектів із власного досвіду.
Я розвинула своє захоплення заради знань,
які дали мені змогу долати перешкоди на шляху до кращого життя.
І це стало мотивацією для створення проекту "Я читаю, я пишу".
Згадуючи власний досвід,
коли мені не дозволили отримати вищу освіту,
я вирішила шукати і висвітлювати історії інших жінок,
які змінили своє життя завдяки навчанню,
не звертаючи увагу на перешкоди, що ставали на їхньому шляху.
Я займалася кількома проблемами освіти для жінок,
враховуючи економічні і соціальні відмінності
між арабськими країнами.
До цих проблем належать: високий рівень неписьменності серед жінок,
реформи освіти, програми для тих, хто не зміг закінчити навчальні заклади,
та політична активність серед студентів.
Коли я почала цей проект,
не завжди було легко вмовити жінок узяти в ньому участь.
Деякі погодилися лише після пояснень,
як їхні історії можуть вплинути на життя інших жінок,
як вони можуть стати яскравим прикладом для свого суспільства.
У пошуках підходу, який би дав змогу працювати разом і отримати зворотну реакцію,
я попросила їх записати власні думки та ідеї
на своїх фотографіях.
Потім ці фотографії розмістили в деяких класних кімнатах,
щоб надихати та мотивувати інших жінок,
які стикалися з подібними проблемами.
Аіша, учителька з Ємену, написала:
"Я прагнула отримати освіту, щоб стати незалежною
і не покладатись у всьому на чоловіків".
Однією з моїх перших підопічних була Умм Ель-Саад із Єгипту.
Коли ми познайомилися, вона ледве могла написати власне ім'я.
Вона відвідувала дев'ятимісячну програму з письменності,
яку проводила в передмісті Каїра місцева недержавна організація.
Через декілька місяців вона жартувала,
що чоловік погрожував забрати її із занять,
коли зрозумів, що його освічена дружина
може читати його смс.
(Сміх)
От неслухняна Умм Ель-Саад!
Звісно, Умм Ель-Саад приєдналася до програми не для цього.
Я бачила, як вона намагалася взяти під контроль прості щоденні речі,
які ми приймаємо за належне,
від підрахунку грошей у магазині до допомоги дітям із домашнім завданням.
Незважаючи на бідність та менталітет суспільства,
яке недооцінює значення освіти для жінок,
Умм Ель-Саад разом зі своїми єгипетськими однокласницями
завзято вчилися читати і писати.
В Тунісі я зустріла Асму,
одну з чотирьох активісток, у яких я брала інтерв'ю.
Ця студентка, що вивчала біотехнології, була досить активною в соціальних мережах.
Про свою батьківщину, де високо цінувалася так звана "арабська весна",
вона сказала: "Я завжди мріяла відкрити нову бактерію.
А тепер, після революції, ми відкриваємо по одній щодня".
Асма посилалася на підйом релігійного фундаменталізму в регіоні,
який був ще однією проблемою для жінок.
Із усіх жінок, з якими я познайомилася, мене найбільше вразила Файза з Ємена.
Вона була змушена кинути школу у вісім років, коли вийшла заміж.
Той шлюб протримався один рік.
У 14 років Файза стала третьою дружиною 60-річного чоловіка,
і ще до того, як їй виповнилося 18, вона була розлученою матір'ю трьох дітей.
Незважаючи на бідність,
соціальний статус розлученої жінки в ультра-консервативному суспільстві,
і опір батьків проти її повернення до навчання,
Файза знала, що єдиним способом взяти своє життя під контроль була освіта.
Зараз їй 26.
Вона отримала грант від місцевої недержавної організації
на вивчення управління бізнесом в університеті.
Її мета - знайти роботу, винайняти житло
та забрати до себе дітей.
Арабські країни проходять через величезні зміни,
і жінки змушені боротися з надзвичайно серйозними проблемами.
Так само, як і жінки, яких я фотографувала,
мені довелося здолати багато перешкод, щоб стати фотографом.
Багато людей казали, що мені можна, а що не можна робити.
Умм Ель-Саад, Асма, Файза та багато інших жінок в арабському світі
доводять, що можливо подолати перешкоди на шляху до отримання освіти,
яка є найліпшим способом досягти кращого майбутнього.
І тепер мені хотілося б завершити цитатою Ясмін,
однією з чотирьох активісток, у яких я брала інтерв'ю в Тунісі.
Ясмін написала:
"Ставте під сумнів свої переконання.
Будьте такими, якими хочете бути ви, а не якими вас хочуть бачити інші.
Не приймайте поневолення, бо ваша мати народила вас вільними".
Дякую.
(Оплески)