Док сам био дечак у Лими,
деда ми је испричао легенду
о шпанском освајању Перуа.
Атавалпа, владар Инка, је заробљен и убијен.
Пизаро и његови освајачи су се обогатили,
а приче о њиховом освајању и слави стигле су до Шпаније
и доносиле су нове таласе Шпанаца, гладних злата и славе.
Одлазили су у градове и питали Инке:
„Где постоји још нека цивилизација коју можемо да покоримо, још злата?“
А Инке су им, из освете, одговарале:
„Идите у Амазонију.
Тамо ћете наћи злато које тражите.
Заправо, постоји град под именом Паитити, Елдорадо на шпанском,
који је цео од злата.“
Шпанци су се упутили у џунглу,
али је неколико њих који су се вратили дошло са причама,
причама о моћним шаманима,
о ратницима са отровним стрелама,
о дрвећу које је толико високо да заклања сунце,
пауцима који једу птице, змијама које гутају целе људе
и о реци која је кључала.
Све то је постало успомена из детињства.
Прошле су године.
Радио сам на свом докторату на СМУ-у
и покушавао да схватим
перуански геотермални енергетски потенцијал,
када сам се сетио ове легенде
и почео да постављам то питање.
Да ли ова кључала река постоји?
Питао сам колеге са универзитета,
владу, нафтне, гасне и рударске компаније,
а једногласни одговор је био одричан.
То има смисла.
Знате, кључале реке постоје на свету,
али се генерално везују за вулкане.
Треба вам снажан извор топлоте
да би се произвела тако велика геотермална манифестација.
Као што можете видети из црвених тачака, које представљају вулкане,
немамо вулкане у Амазонији,
нити у већем делу Перуа.
Из тога следи - не би требало да очекујемо да ћемо видети кључалу реку.
Док сам причао исту причу током породичне вечере,
тетка ми је рекла:
„Али не, Андрес, била сам тамо. Пливала сам у тој реци.“
(Смех)
Онда је мој ујак ускочио.
„Не, Андрес, она се не шали.
Знаш, у њој може да се плива само после велике кише,
а штити је моћан шаман.
Твоја тетка се дружи са његовом женом.“
(Смех)
„Шта? Ух?“
Знате, упркос свом научничком скептицизму,
нашао сам се на путу кроз џунглу, а водич ми је била тетка,
на удаљености од преко 700 километара од најближег вулканског центра
и, искрено, ментално сам се припремао
да угледам легендарну „врелу бујицу Амазоније.“
Међутим, онда...
Чуо сам нешто,
тихо запљускивање,
које је постајало све гласније
како смо се приближавали.
Звучало је као да се таласи океана непрестано сударају,
а када смо се приближили,
видео сам дим, пару како се пробија кроз дрвеће,
а онда сам видео ово.
Одмах сам зграбио термометар,
а просечна температура у реци
била је 86 степени целзијуса.
Ово није тачно 100 степени кључања,
али је дефинитивно веома близу.
Река је текла, врела и брза.
Пратио сам је узводно, а водио ме је, заправо, шаманов ученик
до најсветијег места на реци,
а ово је врло чудно -
она започиње као хладан извор.
Овде, на овом месту,
је дом Јакумаме,
мајке вода, џиновског духа змије
који рађа топлу и хладну воду.
Овде смо нашли врео извор,
који се меша са током хладне воде испод њене заштитничке мајчинске вилице
и оживљава легенду на тај начин.
Следећег јутра сам се пробудио и -
(Смех)
затражио сам чај.
Дали су ми шољу, кесицу чаја
и, па, показали према реци.
На моје изненађење, вода је била чиста и имала је пријатан укус,
што је помало чудно за геотермалне системе.
Запањујуће је било то
што је локално становништво одувек знало за ово место,
а ја ни у ком случају нисам био први странац који га је видео.
Једноставно је било део свакодневног живота.
Они пију ову воду.
Удишу њену пару.
Кувају помоћу ње,
чисте њоме,
чак праве и лекове помоћу ње.
Срео сам се са шаманом,
а деловао је као продужетак ове реке и џунгле.
Упитао ме је за намере
и саслушао пажљиво.
Затим, на моје огромно олакшање -
шизио сам, да будем искрен са вама -
осмех је почео да се развлачи на његовом лицу и само се насмејао.
(Смех)
Добио сам шаманов благослов да проучавам реку,
уз услов да, након узимања узорака реке
и анализа у лабораторији,
где год да сам на свету,
сипам воду натраг у земљу
да би, како је шаман рекао,
вода могла да нађе свој пут натраг до куће.
Враћао сам се сваке године након те прве посете 2011. године,
а рад на терену је био узбудљив,
захтеван, а с времена на време и опасан.
Једна прича је чак била објављена у часопису „Национална географија“.
Био сам заробљен на малом камену величине отприлике једног папира
у сандалама и шорцу,
између реке у којој је било 80 степени
и врелог извора који је, па, изгледао овако, близу кључања.
Поврх свега, била је то амазонска прашума.
Пшш, лило је као из кабла, нисам могао ништа да видим.
Од разлике у температури је све постало бело.
Била је то бела тмина.
Напето.
Након неколико година рада,
ускоро ћу поднети захтев за издавање геофизичких и геохемијских истраживања.
Желео бих да поделим данас са свима вама овде, на TED-овој бини,
по први пут, нека од ових открића.
Као прво, то није легенда.
Изненађење!
(Смех)
Када сам започео истраживање,
резолуција сателитске слике је била премала да би се могла тумачити.
Једноставно нису постојале добре мапе.
Захваљујући подршци тима „Гугл Земља“,
сада имам ово.
Не само то, већ и изворно име реке,
Шанај-тимпишка - „која кључа од врелине сунца“,
указује на то да нисам први који се запитао зашто река кључа
и које показује да је човечанство одувек тражило објашњење
за свет који нас окружује.
Па, зашто ова река кључа?
(Звуци мехурића)
Требало ми је три године да добијем тај снимак.
Врели извори из раседа.
Као што ми имамо крв која кола кроз наше вене и артерије,
тако и земља има врелу воду која путује кроз њене пукотине и раседе.
На местима на којима се ове артерије јаве на површини, ове земљане артерије,
добијамо геотермалне манифестације -
фумароле, вреле изворе и, у нашем случају, кључалу реку.
Оно што је заиста невероватно, међутим, је величина овог места.
Следећи пут када прелазите улицу, мислите о томе.
Река тече дужином већом од улице са две траке
скоро дуж целог тока.
Тече врела 6,24 километара.
Заиста импресивно.
Постоје термални базени већи од ове TED-ове бине,
а водопад који видите
је висок шест метара
и скоро да има кључалу воду.
Мапирали смо температуру дуж реке,
а ово је био најзахтевнији део рада на терену.
Резултати су једноставно запањујући.
Извините - геонаучник у мени се јавља.
Указали су нам на овај невероватан ток.
Видите, река започиње као хладна.
Затим се загрева, поново хлади, загрева, поново хлади,
поново загрева, а затим има дивну опадајућу кривину
све до сурвавања у хладну реку.
Јасно ми је да није свако међу вама геотермални научник,
па ћу то објаснити свакидашњим терминима.
Сви воле кафу.
Да? Добро.
Ваша уобичајена кафа, 54 степени целзијуса,
врела, па, 60.
Ако користимо терминологију кафића,
кључала река функционише овако.
Имате врућу кафу.
Овде имате врелу кафу
и можете видети да тамо постоји тачка
при којој је река и даље топлија чак и од вреле кафе.
А ово су просечне температуре воде.
Узели смо их током сушне сезоне
да се постарамо да то буду најчистије геотермалне температуре.
Међутим, овде постоји магични број који није приказан,
а тај број је 47 степени целзијуса,
јер је то тачка на којој почиње да боли,
а то знам из личног искуства.
Изнад те температуре, не желите да уђете у воду.
Морате бити пажљиви.
Може бити смртоносно.
Видео сам да разне животиње упадају,
а шокира ме да је процес мање-више исти.
Дакле, оне упадну и прва ствар која буде уништена су очи.
Очи се, изгледа, најбрже скувају. Добију ову млечно белу боју.
Струја их носи.
Покушавају да испливају, али им се месо кува на костима
јер је толико врело.
Тако губе снагу, губе снагу,
док коначно не стигну до тачке да им врела вода уђе у уста
и онда се кувају изнутра ка напољу.
(Смех)
Помало смо садистички настројени, зар не?
Боже.
Оставите их да се киселе још неко време.
Поново, оно што је занимљиво су ове температуре.
Сличне су онима које сам видео на вулканима широм света,
па чак и супер-вулканима као што је Јелоустоун.
Међутим, ево у чему је ствар -
подаци показују да кључала река постоји
независно од вулканизма.
Није ни магматског ни вулканског порекла
и, понављам, преко 700 километара је удаљена од најближег вулканског центра.
Како то да постоји таква кључала река?
Постављао сам питање
геотермалним стручњацима и вулканолозима годинама
и још увек нисам успео да нађем
још неки систем овог обима који није вулканског порекла.
Јединствен је.
Посебан је на глобалном нивоу.
Па, још увек, како функционише?
Одакле добијамо ову топлоту?
Треба спровести још испитивања
да бисмо боље сузили проблем и боље разумели систем,
али из онога што нам подаци казују тренутно,
делује као да је резултат огромног хидротермалног система.
У основи, то функционише овако -
што дубље урањате у земљу, постаје све топлије.
Ово називамо „геотермални градијент“.
Може бити да вода пристиже чак са глечера на Андима,
затим полако отиче дубоко у земљу
и израња да створи кључалу реку
након што је загреје геотермални градијент,
а све због овог јединственог геолошког окружења.
Открили смо да у реци и око ње,
а ово је током рада са колегама из „Националне географије“,
др Спенсером Велсом
и др Џоном Ајсеном са Универзитета у Калифорнији, Дејвис,
генетски смо распоредили екстремофилне облике живота
који живе у реци и око ње и нашли смо нове облике живота,
јединствене врсте које живе у кључалој води.
Ипак, упркос свим овим проучавањима, открићима и легендама,
остаје питање
какав је значај кључале реке.
Од каквог је значаја овај непомични облак
који увек лебди изнад овог дела џунгле?
Од каквог је значаја
детаљ из легенде из детињства?
За шамана и његову заједницу, то је свето место.
За мене као геонаучника,
то је јединствена геотермална појава.
Међутим, за нелегалне дрвосече и узгајиваче стоке,
то је само још један ресурс за експлоатисање,
а за перуанску владу то је само још један део
незаштићене земље спремне за градњу.
Мој циљ је да се постарам да, ко год да контролише ову земљу,
разуме колико је кључала река јединствена и значајна,
јер се о томе ради,
о значају,
а ствар је у томе
да ми дефинишемо значај.
То смо ми. Ми имамо моћ.
Ми смо ти који повлаче линију
између светог и тривијалног.
У овом добу,
када све делује као да је мапирано, измерено и изучено,
у добу информација,
подсећам вас све да се открића не дешавају само
у тамној празнини непознатог,
већ и у белим шумовима многобројних података.
Остаје толико много ствари за истраживање.
Живимо у невероватном свету.
Зато изађите.
Будите радознали,
јер ми заиста живимо у свету
у коме шамани још увек певају духовима џунгле,
где реке заиста кључају
и где легенде заиста оживљавају.
Хвала вам.
(Аплауз)