Kiskoromban Limában
nagyapám mesélt nekem
Peru spanyol hódításának legendájáról.
Az inka birodalom fejét, Atahualpát foglyul ejtették és megölték.
Pizarro és a konkvisztádorok dúsgazdagokká váltak,
hódításaik és dicsőségük híre pedig visszajutott Spanyolországba,
csak hogy aranyra és dicsőségre éhes spanyolok újabb hullámát vonzza e helyre.
A városokba mentek, s faggatták az inkákat
"Merre van még egy civilizáció, amit meghódíthatnánk? Merre van még arany?"
Az inkák bosszúból azt felelték:
"Menjetek az Amazonashoz!
Ott annyi aranyat találtok, amennyire csak vágytok!
Ami azt illeti, van egy város: Paititi. Spanyolul El Dorado,
mely aranyból épült."
A spanyolok nekivágtak a dzsungelnak,
ám azon kevesek, akik vissza is tértek, furcsa történeteket meséltek.
Történeteket nagy hatalmú sámánokról,
mérgezett nyilas harcosokról,
magas fákról, melyek még a Napot is eltakarták a szem elől,
madárevő pókokról, embert egészben lenyelő kígyókról
és forrásban lévő vizű folyóról.
Mindebből nem maradt más, mint kusza gyermekkori emlék.
Évek teltek el.
Immár PhD hallgatóként az egyetemen
a Peruban rejlő geotermikus energia lehetőségeket próbálom megfejteni,
mikor bevillan ez a legenda,
és felteszem a kérdést:
A forróvizű folyó valóban létezhet?
Végigkérdeztem egyetemi kollégáimat,
a kormányhivatalokat,
az olaj-, földgáz- és bányásztársaságokat,
ám egyhangú nemet kaptam válaszként.
Ami persze logikus is.
Forróvizű folyókat szerte a világban találhatunk,
ám azoknak általában vulkánokhoz van közük.
Jelentős hőforrásra van szükség,
hogy ilyen hatalmas geotermikus jelenség jöjjön létre.
Tisztán látszanak a piros ponttal jelölt vulkánok,
és az is, hogy az Amazonasnál nincsenek,
ahogyan Peru nagy részén sem.
Következésképp pedig ne számítsunk rá, hogy forró folyóra lelünk itt.
Elmesélve a történetet egy családi vacsorán,
nagynéném egyszer csak közölte:
"De Andrés! Én már jártam ott! Úsztam abban a folyóban!"
(Nevetés)
Majd nagybátyám rákontrázott.
"Andrés! Nem viccel ám!
Csak egy kiadós eső után lehet benne úszni,
és nagy hatalmú sámán védelmezi.
A felesége nagynénéd barátnője!"
(Nevetés)
Tessék? ["Huh?"]
Minden tudományos kétkedésem ellenére
a dzsungelban találtam magam nagynénémmel,
több mint 700 km-re a legközelebbi vulkanikus központtól,
és őszintén… gondolatban arra készülve,
hogy megpillantom az "Amazon legendás meleg vizű patakját".
De aztán
zajt hallottam.
Halk morajlást,
ami egyre hangosabb lett,
ahogy közeledtünk felé.
A tenger hullámainak morajlásához volt hasonlatos,
és amint közelebb értünk, füstöt és gőzt láttam a fák közül felszállni.
Majd ez tárult elém.
Azonnal a hőmérő után nyúltam,
és a folyó átlaghőmérsékletének
86 °C-ot mértem.
Nem pont a forrásban lévő 100 fokos,
de meglehetősen közeli.
A folyó forró volt és gyors folyású.
A sámán segédje elvezetett fel a folyó mentén
a legszentebb szakaszához.
És ami tényleg furcsa,
hogy hideg patakként ered.
Ez a hely
ad otthont a Yacumamának,
a vizek anyjának, egy hatalmas kígyószellemnek,
aki forró és hideg vizet szül.
Itt találunk egy melegforrást,
mely keveredik a hideg patakvízzel az anyakígyó óvó állkapcsa alatt,
így keltve életre az inkák legendáját.
Másnap reggel ébredés után
(Nevetés)
teát kértem.
A kezembe nyomtak egy bögrét és egy teafiltert,
és a folyó felé intettek.
Legnagyobb meglepetésemre a víz tiszta és kellemes ízű volt,
ami geotermikus rendszerek esetében kicsit furcsa.
Fantasztikus,
hogy a helyiek mindig is tudtak erről a helyről,
és hogy nem én voltam az első idegen, aki itt járt.
A folyó a mindennapjaik része.
Isszák a vizét.
Belélegzik a gőzét.
Főznek vele,
mosnak vele,
még orvosságot is készítenek vele.
Találkoztam a sámánnal,
aki csak a folyó és a dzsungel meghosszabbításának tűnt.
A szándékaim felől kérdezett,
és figyelmesen végighallgatott.
Hatalmas kő esett le a szívemről, --
őszintén szólva totál bepánikoltam --
mikor elmosolyodott, és elnevette magát.
(Nevetés)
Áldását adta munkámra, hogy tanulmányozzam a folyót,
feltéve, hogy a begyűjtött vízmintákat
a laborvizsgálatok végeztével
-- bárhol legyek is a világban --
kiöntöm a talajra,
ahogy a sámán mondta:
azért, hogy a víz hazataláljon.
2011-es első látogatásom óta minden évben visszatértem,
és a terepmunka itt üdítő,
fárasztó és olykor veszélyes is.
Egyik történetemet még a National Geographic is közölte.
Csapdába estem egy zsebkendőnyi nagyságú sziklán
egy szál szandálban és rövidnadrágban
a 80 °C-os vizű folyó
és a majdnem forrásban lévő melegforrás között.
Ráadásul az Amazon esőerdőről lévén szó,
psss, leszakadt az ég, az orromig sem láttam.
A hőmérsékletkülönbség miatt fehér volt minden. Kifehéredett a világ.
Nem volt semmi!
Sok évnyi munka után hamarosan
publikálom geofizikai és geokémiai tanulmányaimat.
Ma először, itt a TED színpadon
ismertetem néhány felfedezésemet.
Mindenekelőtt, nem, nem csupán legenda.
Meglepetés!
(Nevetés)
Mikor elkezdtem kutatni
a műholdas képnek túl alacsony volt a felbontása.
Egyszerűen nem léteztek pontos térképek.
Azonban a Google Earth csapatnak köszönhetően
most már ez is rendelkezésemre áll.
A folyó bennszülött neve: Shanay-timpishka,
"a Nap tüze által forralt",
tanúsítja, hogy nem én vagyok az első, aki elgondolkodott a jelenség okán,
miként az ember mindig is igyekezett megmagyarázni
az őt körülvevő világot.
Szóval, miért is forr a folyó?
(Bugyborékoló hang)
Három évembe telt, mire elkészítettem a felvételt.
Vetődés okozta melegforrások.
Miként a mi ereinkben is meleg vér kering,
a Föld töréseiben és vetődéseiben is forró víz folyik.
Ahol ezek az "artériák" a felszínre törnek,
ott geotermikus jelenségek alakulnak ki:
fumarolák, hévizek és esetünkben: egy forró folyó.
A hely léptéke egészen hihetetlen!
Legközelebb, mikor átkelnek az úton, jusson eszükbe a következő:
A folyó szinte végig szélesebb,
mint egy kétsávos autóút.
A vize 6,24 km-en át forró.
Egészen lenyűgöző!
Ennél a TED színpadnál nagyobb termálmedencék alakultak ki,
és a vízesés, amit itt látnak
bizony 6 méter magas --,
a vize forráspontközeli hőfokú!
Feltérképeztük a hőmérsékletet a folyó mentén,
ami a terepmunka legfárasztóbb feladatának bizonyult.
Az eredmény pedig eszméletlen!
Elnézést, most tör elő belőlem a geológus!
A következő fantasztikus tendenciára derült fény.
A folyó hideg vizűként indul.
Aztán felmelegszik, lehűl, felmelegszik, megint lehűl
és újra felmelegszik, majd e gyönyörű csökkenő görbe után
beleömlik ebbe a hideg folyóba.
Előfordulhat, hogy önök közül sem mindenki geotermikus szakember.
Leegyszerűsítve tehát:
mindenki szereti a kávét.
Igaz? Helyes.
Egy csésze kávé általában 54 °C-os,
egy nagyon forró: 60 °C-os.
Tehát kávézói összehasonlítással élve
a forró folyó a következőképp alakul.
Itt meleg a kávé.
itt egészen forró,
és emitt pedig van egy csúcspont,
ahol a folyó, még a legeslegforróbb kávén is túltesz.
Ezek mind átlagolt vízhőmérsékletek.
A száraz évszakban mértünk, a geotermikus hőmérsékletek ekkor a legpontosabbak.
Ám létezik egy bűvös szám, amiről még nem beszéltünk.
Ez a 47 °C;
ugyanis afelett már fájnak a dolgok,
és ezt a saját bőrömön tapasztaltam.
Ennél melegebb vízbe már nem kívánkozunk!
Csak óvatosan!
Halálos lehet.
Láttam beleesni mindenféle állatot,
és ami a legmegdöbbentőbb, hogy mind ugyanúgy végzik.
Beleesnek, és először a szemük vész oda.
Mint kiderült, a szem gyorsan megfő. Tejfehérré változik.
Elsodorja őket az ár.
Próbálnak kiúszni, ám húsuk még a csontjukon megfő,
a víz annyira forró.
Erejüket vesztik, elgyengülnek,
mígnem egy ponton a forró víz a szájukba jut,
és belülről főnek meg.
(Nevetés)
Cseppet, mintha szadisták volnánk, igaz?
Jesszus!
Hagyjuk őket kicsit tovább pácolódni.
A hőmérséklet értékek tehát igen figyelemre méltók.
Szerte a világon, vulkánokon láttam hasonlót,
még olyan szupervulkánon is, mint a Yellowstone.
Ám ne feledjük:
az adatok szerint a forró folyó
vulkanikus tevékenységtől függetlenül létezik.
Eredetét tekintve se nem magmás, sem pedig vulkanikus,
és a legközelebbi vulkanikus centrum több mint 700 km-re van.
Hogyan létezhet így egy forró folyó?
Évekig faggattam geotermikusokat és vulkanológusokat,
és a mai napig sem találtam még egy hasonló léptékű,
nem vulkanikus geotermikus rendszert.
Egyedülálló.
Az egész Földet nézve különleges.
Mégis -- miként működik?
Honnan jön ez a sok hő?
Még sok kutatás vár ránk,
hogy jobban behatároljuk a témát, és jobban értsük a rendszert,
ám abból, amit az adatokból ma látunk
úgy tűnik, hogy a jelenség egy hatalmas hidrotermális rendszer eredménye.
Leegyszerűsítve a következőképp működik:
Minél mélyebbre hatolunk a Föld belsejébe, annál melegebb van.
Ezt nevezzük geotermikus gradiensnek.
A víz akár a messzi Andok gleccsereiből is származhat,
majd mélyen beszivárog a talajba,
és forró folyóként tör elő,
miután a Föld belsejének hője felmelegítette.
Mindezek eme egyedülálló geológiai környezetnek köszönhetők.
Arra jutottunk, hogy a folyóban és környékén --
a kollégák, akikkel együtt dolgoztunk
Dr Spencer Wells a National Geographictól
s Dr Jon Eisen a Californiai Egyetemről --
feltérképeztük a folyóban és környékén élő
extremofil életformák génállományát, valamint újakat is felfedeztünk;
kizárólag a forró folyóban élő fajokat.
Mégis, mindezen tanulmányok, felfedezések és legendák ellenére
a kérdés továbbra is fennáll:
Miért is fontos a forró folyó?
Mi a jelentősége ennek a mozdulatlan felhőnek,
amely mindig a dzsungel ezen szelete felett lebeg?
És miért oly fontos
egy gyermekkori legenda aprócska részlete?
A sámánnak és közösségének ez egy szent hely.
Nekem mint geológusnak
egy egyedülálló geotermikus jelenség.
Ám az illegális fakitermelőknek és marhatenyésztőknek
ez csupán újabb kiaknázható erőforrás.
A perui kormánynak pedig csupán egy újabb
védtelen, fejlesztésre váró földterület.
Célom meggyőződni afelől, hogy bárki felügyelje is ezt a földet,
az értse meg a forró folyó páratlanságát és jelentőségét.
Mert ez a kérdés
számít igazán.
Ami azt illeti,
a fontosságot mi határozzuk meg.
Mi magunk. A mi hatalmunkban áll ezt megtenni.
Mi húzzuk meg a határvonalat
a szent és a jelentéktelen között.
Korunkban pedig, ahol látszólag már mindent
feltérképeztünk, megmértünk és tanulmányoztunk,
az információ korában,
arra emlékeztetem önöket, hogy felfedezések nemcsak
az ismeretlen fekete üres terében tehetők,
hanem az adatok mindent elárasztó fehérzajában is.
Annyi minden vár még felfedezésre!
Hihetetlen világban élünk.
Szóval mozduljanak ki!
Legyenek kíváncsiak!
Mert igenis olyan világban élünk,
ahol sámánok még mindig a dzsungel szellemeihez énekelnek,
ahol a folyók vize forr,
és ahol a legendák életre kelnek.
Nagyon szépen köszönöm!
(Taps)