U kasnom 17. stoljeću
student medicine imena Johannes Hofer primjetio je čudnu bolest
koja je pogodila švicarske plaćenike na radu u inozemstvu.
Simptomi,
uključujući umor,
nesanicu,
nepravilan rad srca,
probleme s probavom,
i vrućicu bili su tako snažni,
da su vojnici morali biti otpušteni.
Hofer je otkrio, uzrok nije bio fizička bolest,
već intenzivna čežnja za njihovim planinskim domom.
Nazvao je stanje nostalgija,
od grčke riječi "nostos" za dolazak kući
i "algos" za bol ili čežnju.
U početku, nostalgija je smatrana isključivo švicarskom bolesti.
Neki liječnici su tvrdili da je stalan zvuk kravljih zvona u Alpama
stvorio traumu za ušne bubnjiće i mozak.
Zapovjednici su čak branili vojnicima da pjevaju tradicionalne švicarske pjesme
iz straha da će to dovesti do dezertiranja ili samoubojstava.
Ali kako su se seobe povećale, nostalgija je primjećena i u drugim grupama.
Čini se da su svi koji su odvojeni od svog doma dugo vremena
podložni nostalgiji.
I u ranom dvadestom stoljeću,
profesionalci više nisu na to gledali kao na neurološku bolest,
već mentalno stanje, slično depresiji.
Psiholozi tog vremena špekulirali su
da ona predstavlja poteškoće s odrastanjem,
ili čak željom za vraćanje u fetalno stanje.
U nekoliko sljedećih desetljeća,
shvaćanje nostalgije promijenilo se na dva važna načina.
Njegovo značenje promijenilo se od želje za kućom
na generalnu čežnju za prošlošću.
I umjesto užasne bolesti,
počelo se na nostalgiju gledati kao dirljivo i ugodno iskustvo.
Možda najbolji primjer ovoga
uhvatio je francuski autor Marcel Proust.
Opisao je osjećaj konzumiranja kolača koji nije jeo od djetinjstva
koji je izazvao mnoštvo toplih i snažnih senzorskih asocijacija.
Što je uzrokovalo takav obrat prema nostalgiji?
Dio to ga ima veze sa znanošću.
Psihologija se odmakla od teorije
prema pažljivim i sistematskim empirijskim promatranjima.
Tako da su profesionalci shvatili da su mnogi negativni simptomi
možda samo povezani s nostalgijom
umjesto da ih uzrokuje.
I zapravo, unatoč tome što je to složeno emocionalno stanje
koje može uključivati osjećaje gubitka i tuge,
nostalgija ne stvara negativno raspoloženje.
Umjesto toga, dozvoljavajući pojedincima da se sjećaju osobno značajnih
i pozitivnih iskustava koje su dijelili s drugima,
nostalgija može poboljšati psihološko stanje.
Studije su pokazale da izazivanje nostalgije
može pomoći samopouzdanju i društvenom pripadanju,
potići psihološki rast,
i potaknuti ih da se bolje ponašaju.
Tako, umjesto da je uzrok mentalnih problema,
nostalgija može biti način za nošenje s njima.
Na primjer, kad ljudi iskuse negativna emocionalna stanja,
oni prirodno koriste nostalgiju da smanje nemir
i povrate blagostanje.
Danas se čini da je nostalgija posvuda,
djelomično zato što oglašivači shvaćaju koliko je to snažno
kao tehnika oglašavanja.
Primamljivo je misliti kako je to znak da smo zapeli u prošlosti,
ali nostalgija ne funkcionira tako.
Umjesto toga, pomaže nam sjetiti se da nam životi imaju značenje i smisao,
pomažući nam da nađemo samopouzdanje i motivaciju
da se suočimo s izazovima budućnosti.