Htjela bih vam predstaviti organizam:
sluzavu plijesan, Physarum polycephalum.
To je plijesan s krizom identiteta budući da nije plijesan,
stoga bismo prvo to trebali raščistiti.
Ona je jedna od 700 poznatih sluzavih plijesni
koje spadaju u kraljevstvo ameba.
To je jednostanični organizam, stanica,
koja se spaja s drugim stanicama
kako bi stvorila veliku super-stanicu
kako bi najučinkovitije iskoristila svoje resurse.
Unutar sluzave plijesni možete naći tisuće
ili milijune jezgara
koje dijele stanični zid
i funkcioniraju kao jedan entitet.
U svom prirodnom staništu,
možete ju naći kako traži hranu u šumskim područjima,
kako jede trule biljke,
ali ju jednako možete naći
u istraživačkim laboratorijima,
učionicama pa čak i ateljeima.
Prvi sam se puta susrela s njom prije otprilike pet godina.
Jedan mi je prijatelj mikrobiolog
dao petrijevu zdjelicu s malenom žutom mrljom
i rekao mi je da se odem kući igrati s njom.
Jedina uputa koju sam dobila bila je
da voli tamu i vlagu
i da joj je omiljeno jelo zobena kaša.
Ja sam umjetnica koja je radila mnogo godina
s biologijom, znanstvenim procesima,
tako da mi živi materijal nije stran.
Radila sam s biljkama, bakterijama,
sipama, vinskim mušicama.
Željela sam što prije odnijeti svog novog suradnika kući
da vidim što može.
Odnijela sam ga kući i promatrala.
Hranila sam ga raznovrsnom hranom.
Proučavala sam kako se umrežava.
Stvaralo je veze između izvora hrane.
Gledala sam kako ostavlja trag za sobom,
što je upućivalo na to gdje je bio.
Uočila sam da, kad mu dosadi jedna petrijeva zdjelica,
pobjegne i nađe bolji dom.
Snimila sam svoja zapažanja
koristeći time-lapse fotografiju.
Sluzava plijesan raste brzinom otprilike jedan centimetar po satu,
tako da nije zanimljiva za gledanje uživo
osim ako se radi o nekoj ekstremnoj meditaciji.
Korištenjem time-lapsea,
mogu promatrati neka prilično zanimljiva ponašanja.
Na primjer, kad se nahrani finom hrpom zobi,
sluzava plijesan ode istražiti nova područja
u različitim smjerovima u isto vrijeme.
Kad se ponovno sretne, zna da je ondje već bila,
prepozna da je već ondje,
prepozna da je ondje
i vrati se
i raste u drugim smjerovima.
Bila sam prilično impresionirana tim pothvatom,
kako vreća stanične sluzi
može mapirati svoj teritorij,
poznavati sebe i kretati se s namjerom.
Pronašla sam nebrojene znanstvene studije,
istraživanja, članke
koji su se bavili ovim organizmom,
podijelit ću sada s vama nekoliko njih
Na primjer, tim iz sveučilišta Hokkaido u Japanu
ispunilo je labirint sluzavom plijesni.
Ona se spojila i stvorila veliku stanicu.
Stavili su hranu na dva mjesta,
zob, naravno,
i ona je stvorila vezu
između hrane.
Povukla se iz praznih dijelova i slijepih završetaka.
Postoje četiri moguća puta kroz ovaj labirint,
ali je opet iznova
plijesan išla najkraćim
i najučinkovitijim putem.
Prilično pametno.
Zaključak istraživanja
bio je da sluzava plijesan ima primitivan oblik inteligencije.
Druga je studija dovodila zrak plijesni u pravilnim intervalima.
Nije joj se svidjelo. Ne voli kad joj je hladno.
Ne voli kad je suho.
Ponavljali su to u određenim intervalima,
i svaki je put sluzava plijesan
usporila svoj rast kao odgovor.
S druge strane, kod sljedećeg intervala,
istraživači nisu uključili hladan zrak,
a plijesan je ipak usporila rast u iščekivanju
zahladnjenja.
Nekako je znala da je vrijeme
za hladan zrak koji joj se nije svidio.
Zaključak njihovog pokusa
je da sluzava plijesan može učiti.
Treći pokus:
sluzava je plijesan pozvana da
istražuje područje prekriveno zobi.
Lepezasto se širi.
Kako ide, sa svakim čvorom hrane na koji naiđe
stvori mrežu, vezu
i nastavlja tražiti hranu.
Nakon 26 sati stvorila je
prilično čvrstu mrežu
između različitih zrna zobi.
Nema ništa zapanjujuće u tome
dok ne saznate da središnje zrno zobi od kojeg je krenula
predstavlja Tokio,
a da okolna zrnja predstavljaju željezničke stanice u predgrađu.
Sluzava je plijesan replicirala
prometnu mrežu Tokija.
- (Smijeh) -
Složenu mrežu razvijenu tijekom vremena
preko javnih nastambi, građevina, urbanog planiranja.
Ono za što je nama trebalo preko 100 godina,
sluzava je plijesan riješila u nešto više od jednog dana.
Zaključak njihovog istraživanja
bio je da sluzava plijesan može tvoriti učinkovite mreže
i rješavati probleme trgovačkih putnika.
Ona je biološko računalo.
Kao takvo, matematički je modelirana,
algoritamski raščlanjena.
Bila je ozvučena, replicirana, simulirana.
Diljem svijeta, timovi istraživača
dekodiraju njezina biološka načela
kako bi razumjeli njezine računalne zakonitosti
i to primijenili na područja elektronike,
programiranja i robotike.
Pitanje je,
kako ta stvar radi?
Nema središnji živčani sustav.
Nema mozak,
a može izvoditi ponašanja
koja povezujemo s moždanom funkcijom.
Može učiti, može pamtiti,
može rješavati probleme, može donositi odluke.
Gdje leži njezina inteligencija?
Ovo je mikroskopska snimka koju sam snimila,
na povećanju od približno 100 puta,
ubrzano oko 20 puta,
i unutar sluzave plijesni,
postoji ritmično pulsirajuće strujanje,
struktura nalik veni nosi
stanični materijal, nutrijente i kemijsku informaciju
po stanici,
tekući prvo u jednom smjeru pa natrag u drugom smjeru.
Ova kontinuirana, sinkrona oscilacija
unutar stanice omogućava joj da stvori
složeno razumijevanje okoline,
ali bez makroskopskog kontrolnog središta.
Ovdje leži njezina inteligencija.
Nisu samo istraživači
na sveučilištima zainteresirani za ovaj organizam.
Prije nekoliko sam godina pokrenula SliMoCo,
Udruženje za Sluzavu Plijesan (eng. Slime Mould Collective.)
To je online, otvorena, demokratska mreža
za istraživače sluzave plijesni i entuzijaste
kako bi mogli dijeliti svoje znanje i istraživanja
preko granica pojedinih disciplina
i akademskih granica.
Članstvo se samo izabire.
Ljudi su ovu inicijativu pronašli
na način na koji sluzava plijesan pronalazi zob.
Sastoji se od znanstvenika,
informatičara i istraživača,
ali i od umjetnika kao što sam ja,
arhitekata, dizajnera, pisaca, aktivista, čega god.
To je vrlo zanimljiva, eklektična ekipa.
Evo nekoliko primjera:
umjetnik koji slika s fluorescentnim Physarumom;
ekipa koja surađuje
i koja kombinira biološki i elektronički dizajn
s 3D printanjem u radionici;
još jedan umjetnik koji koristi sluzavu plijesan
kako bi pokrenuo zajednicu
da mapira svoje područje.
Ovdje se sluzava plijesan izravno koristi
kao biološko oruđe, ali metaforički
kao simbol načina govorenja
o socijalnoj koheziji, komunikaciji
i suradnji.
Postoje i druge aktivnosti.
Vodim mnogo radionica o sluzavoj plijesni,
kreativan način druženja s organizmom.
Pozivamo ljude da dođu i nauče
koje odlične stvari ona može učiniti,
i da osmisle svoj pokus u petrijevoj zdjelici,
u okolišu u kojem će sluzava plijesan navigirati
i u kojem će moći testirati njezina svojstva.
Svi nose kući novog ljubimca
i pozvani su da objave svoje rezultate
na Slime Mould Collective.
A ta mi je zajednica omogućila
da stvorim suradnju
s cijelim spektrom zanimljivih ljudi.
Radila sam s filmašima
na cjelovečernjem dokumentarcu o sluzavoj plijesni
naglašavam cjelovečernjem,
i u posljednjim je fazama uređivanja
i stiže u kina ubrzo.
(Smijeh)
Omogućilo mi je i da provedem, prema mojoj spoznaji,
prvo istraživanje s čovjekom i sluzavom plijesni.
Ovo je dio izložbe u Rotterdamu prošle godine.
Pozvali smo ljude da postanu sluzava plijesan na pola sata.
Zavezali smo ljude jedne za druge
tako da su bili jedna velika stanica
i pozvali smo ih da slijede pravila sluzave plijesni.
Morate komunicirati oscilacijama,
bez govora.
Morate djelovati kao jedno biće, jedna stanica,
nema ega,
a motivacija za pokretanje
i istraživanje okoline
je potraga za hranom.
Uslijedilo je kaotično preturanje, kako je ova skupina stranaca,
povezanih žutim konopcima i u majicama s natpisom "Biti sluzava plijesan",
tumarala muzejskim parkom.
Kad su došli do drveća, morali su promijeniti
svoje poveznice i promijeniti se kao velika stanica
bez govorenja.
Ovo je lud pokus na toliko, toliko načina.
Ovo nije vođeno hipotezom.
Nismo pokušali dokazati ni pokazati ništa.
Ali ono nam je pružilo način
aktiviranja velikog dijela javnosti
u razmišljanje o inteligenciji, djelatnosti, autonomiji,
i dalo nam je zaigranu platformu
za raspravu o
stvarima koje su slijedile.
Jedna od najuzbudljivijih stvari
kod ovog pokusa
bio je razgovor koji je uslijedio.
Potpuno se spontan simpozij dogodio u parku.
Ljudi su govorili o ljudskoj psihologiji,
o tome kako je teško pustiti nešto,
o njihovim osobnostima i egu.
Drugi su ljudi govorili o komuniciranju bakterija.
Svaka je osoba dala
svoju interpretaciju,
a naš je zaključak ovog pokusa bio
da su ljudi u Rotterdamu vrlo kooperativni,
posebno kad im se da pivo.
Nismo im samo dali zob.
Dali smo im i pivo.
Ali nisu bili učinkoviti kao sluzava plijesan,
a sluzava je plijesan, za mene,
fascinantna tema.
Biološki je fascinantna,
računalno je zanimljiva,
ali je i simbol,
način angažiranja zajednice u pojedinim temama,
kolektivnom ponašanju, suradnji.
Velik se dio mog rada temelji na znanstvenim istraživanjima,
tako da je ovo u čast pokusa s labirintom,
ali na drugačiji način.
Sluzava je plijesan i moj radni materijal.
Ona je koproducent fotografija, ispisa, animacija,
događanja.
I dok sluzava plijesan baš i ne bira
raditi sa mnom.
Ipak se radi o vidu suradnje.
Mogu predvidjeti pojedina ponašanja
kako bih razumjela kako djeluje,
ali ju ne mogu kontrolirati.
Plijesan ima zadnju riječ
u kreativnom procesu.
Na kraju, ima svoju unutarnju estetiku.
Ovi šireći obrasci koje vidimo
vidimo ih u svim oblicima, slojevima prirode,
od riječnih ušća do udara munje,
od krvih žila do neuralnih mreža.
Zasigurno postoje značajna pravila
u ovom jednostavnom, a opet složenom organizmu,
i bez obzira na našu disciplinu, perspektivu ili način ispitivanja,
postoji mnogo toga što možemo naučiti
iz promatranja i angažiranja
ove lijepe mrlje bez mozga.
Predstavljam vam Physarum polycephalum.
Hvala.
(Pljesak)