Nepotul meu de șapte ani doarme chiar în camera de lângă mine,
și în multe dimineți se trezește
și spune:
„Știi, asta ar putea fi cea mai bună zi.”
Alte ori, în mijlocul nopții,
începe să strige cu o voce tremurătoare:
„Nana, odată te vei îmbolnăvi și vei muri?”
Cred că asta îmi spune mie și majorității oamenilor pe care îi cunosc
că suntem un amestec de anticipare fericită
și teamă.
Așa că înainte de cea de-a 61 aniversare,
am decis să fac o listă cu tot ce știu sigur.
Este atât de puțin adevăr în cultura populară,
și e bine să fii sigur de câteva lucruri.
Spre exemplu, nu mai am 47 de ani,
cu toate că asta e vârsta pe care o simt
și vârsta care îmi place să cred că o am.
Când era aproape de 80 de ani, prietenul meu Paul spunea
că se simțea ca un tânăr cu o mare problemă.
(Râsete)
Adevărata noastră persoană este în afara timpului și spațiului,
dar uitându-mă la documente,
pot să văd că m-am născut în 1954.
Sinele meu este în afara timpului și spațiului.
Nu are vârstă.
Sunt fiecare vârstă pe care am avut-o, la fel și voi,
deși nu pot să nu menționez
că poate ar fi fost mai bine dacă nu urmam
regulile din anii '60 pentru îngrijirea pielii
care implicau obținerea unui bronz accentuat
în timp ce stăteam „îmbibată” în ulei de bebeluși,
bronzându-mă în luciul scutului reflectorizant al foliei de aluminiu.
(Râsete)
Totuși, a fost atât de eliberator să înfrunt adevărul
că nu mai sunt de mult timp la vârsta mijlocie,
încât am decis să scriu fiecare lucru adevărat pe care îl știu.
Oamenii se simt cu adevărat constrânși și copleșiți în zilele noastre,
și continuă să mă întrebe ce este adevărat.
Așa că sper ca lista mea de lucruri de care sunt aproape sigură
să poată oferi câteva instrucțiuni de bază
pentru toți cei care se simt copleșiți sau încolțiți.
Unu:
primul și cel mai adevărat lucru este că tot adevărul e un paradox.
Viața este atât un cadou prețios și inexplicabil de frumos,
cât și imposibilă, pe partea încarnării lucrurilor.
A fost o combinație foarte rea
pentru cei ce s-au născut foarte sensibili.
Este atât de greu și de ciudat că uneori ne întrebăm
dacă suntem pedepsiți.
Dar se umple simultan cu dulceață și frumusețe sfâșietoare.
sărăcie disperată,
inundații și copii și acnee și Mozart,
toate amestecate la un loc.
Nu cred că ăsta e un sistem ideal.
(Râsete)
Doi: aproape totul va funcționa din nou
dacă e deconectat pentru câteva minute --
(Râsete)
(Aplauze)
inclusiv voi.
Trei: nu e aproape nimeni cu excepția voastră
care să vă ajute pe termen lung,
doar dacă nu așteptați vreun organ.
Nu se poate cumpăra, obține sau programa seninătatea și liniștea sufletească.
Acesta este cel mai oribil adevăr și mă supără mult.
Dar este o muncă interioră,
și noi nu putem oferi pace sau o îmbunătățire durabilă
oamenilor pe care îi iubim cel mai mult pe lume.
Ei trebuie să își găsească propriile căi,
propriile răspunsuri.
Nu poți fugi după copiii tăi adulți
cu cremă solară și ChapStick în călătoria eroilor lor.
Trebuie să îi eliberezi.
Este lipsă de respect să nu faci asta.
Și dacă este problema altcuiva,
voi oricum nu aveți răspunsul.
(Râsete)
Ajutorul nostru de obicei nu este foarte folositor.
Ajutorul nostru e de multe ori toxic.
Și ajutorul reflectă partea luminoasă a controlului.
Încetează să ajuți atât de mult.
Nu-i copleși pe toți cu ajutorul și bunătatea ta.
(Râsete)
(Aplauze)
Asta ne aduce la numărul patru:
Toată lumea e înșelată, rănită, dezgustată și speriată,
chiar și oamenii care par că le au pe toate.
Ei ți se aseamănă, mai mult decât poți crede,
deci încercați să nu comparați trăirile voastre cu ale altora.
Doar le veți face mai rele decât sunt.
(Râsete)
De asemenea, nu poți salva, repara sau elibera pe nimeni
sau să încerci să faci pe cineva să nu mai bea.
Ce m-a ajutat să mă trezesc și să nu mai beau acum 30 de ani
a fost catastrofa comportamentului și gândirii mele.
Așa că am cerut ajutorul unor prieteni
și am apelat la o putere mai mare.
Un acronim pentru GOD (Dumnezeu) e „Gift Of Desperation”,
Darul Disperării,
sau cum spune un prieten ce nu mai bea,
la sfârșit mă deterioram mai repede decât puteam să îmi reduc standardele.
(Râsete)
Așa că Dumnezeu ar putea însemna, în acest caz,
„sunt în pană de idei bune.”
În timp ce reparând, salvând și încercând să eliberezi e inutil,
îngrijirea personală radicală e cuantă,
și radiază în afara ta în atmosferă
ca o gură de aer curat.
Este un cadou uriaș pentru lume.
Când oamenii răspund: „Ei bine, nu e plină de ea însăși?”,
doar zâmbește oblic ca Mona Lisa
și fă câte o ceașcă bună de ceai pentru amândoi.
Să fii plin de afecțiune pentru propria persoană capricioasă,
egoistă, irascibilă, enervantă,
este acasă.
Aici începe pacea mondială.
Numărul cinci:
Ciocolata cu 75% cacao nu este de fapt un aliment.
(Râsete)
Cea mai bună utilizare este ca momeală la capcanele de șarpe
sau ca să echilibrezi picioarele scaunelor.
Nu a fost niciodată gândită să fie considerată comestibilă.
Numărul șase:
(Râsete)
scrisul.
Fiecare scriitor a scris prima dată lucrări groaznice,
dar și-a păstrat fundul pe scaun.
Acesta e secretul vieții.
Asta e probabil diferența principală dintre voi și ei.
Ei doar o fac.
Fac o înțelegere cu ei înșiși.
O fac ca o datorie de onoare.
Ei spun povești care le vin
într-o zi, puțin câte puțin.
Când fratele meu mai mare era în clasa a IV-a,
trebuia să facă o lucrare despre păsări până ziua următoare,
dar el nu a început.
Așa că tatăl meu s-a așezat lângă el cu o carte Audubon,
hârtie, creioane și ținte,
pentru aceia dintre voi care sunteți mai puțin tineri și vă amintiți de ținte,
și i-a spus fratelui meu:
Doar ia pasăre cu pasăre, prietene.
Doar citește despre pelicani
și apoi scrie despre pelicani din perspectiva ta.
Apoi caută despre pițigoi
și spune-ne și nouă despre ei cu cuvintele tale.
Și apoi gâștele.
Așa că cele două lucruri importante despre scris sunt: pasăre cu pasăre
și primele lucrări cu adevărat groaznice.
Dacă nu știi de unde să începi,
amintește-ți că fiecare lucru care ți se întâmplă este al tău
și poți să-l spui.
Dacă oamenii vor să scrii mai călduros despre ei,
ar fi trebuit să se comporte mai bine.
(Râsete)
(Aplauze)
Te vei simți groaznic dacă te vei trezi într-o zi
și niciodată nu ai scris lucrurile
care sunt scoase din inima ta:
poveștile tale, amintirile, viziunile și cântecele,
adevărul tău,
versiunea ta asupra lucrurilor
cu propria ta voce.
Asta e tot ce trebuie să oferi,
și de asemenea, este motivul pentru care te-ai născut.
Șapte: publicațiile și succesele creative temporare
sunt lucruri după care trebuie să te redresezi.
Ele omoară atâția oameni.
O să te rănească, o să-ți facă rău și o să te schimbe
în moduri pe care nu poți să ți le imaginezi.
Cei mai degradați și mai răi oameni pe care i-am cunoscut vreodată
sunt scriitorii bărbați care au avut mari best sellere.
Și totuși, întorcându-ne la numărul unu, că tot adevărul e un paradox,
e de asemenea un miracol să ți se publice munca,
să îți faci poveștile citite și auzite.
Doar încearcă să te izbești ușor de fantezia
că publicarea te va vindeca,
că va umple găurile de brânză elvețiană din interiorul tău.
Nu poate.
Nu o va face.
Dar scrisul poate.
Poate și faptul că ești într-un cor sau într-o formație,
și dacă faci picturi murale pentru comunitate sau studiezi păsările
sau dacă îngrijești câinii bătrâni pe care nimeni nu îi vrea.
Numărul opt: familiile.
Familiile sunt dure, dure, dure,
nu contează cât de dragi și uimitoare pot fi ele.
Din nou, uitați-vă la numărul unu.
(Râsete)
La reuniunile de familie când brusc îți vine să ucizi sau să te sinucizi --
(Râsete)
Amintește-ți că în toate cazurile,
este un miracol că oricare dintre noi, am fost concepuți și născuți.
Pământul este o școală a iertării.
Începe cu propria iertarea,
și apoi vei putea, de asemenea, să începi și la cină.
În felul ăsta, poți face această muncă în pantaloni confortabili.
(Râsete)
Când William Blake a zis că suntem aici
pentru a învăța să suportăm greșelile din iubire,
el a știut că familia poate fi o parte intimă a acesteia,
inclusiv când vrei să fugi țipând pentru mica ta viață frumoasă.
Dar îți promit că te descurci.
Poți să o faci, Cenușăreaso, poți să o faci
și vei fi uimită.
Nouă: mâncare.
Încearcă să te descurci mai bine.
Cred că știi ce vreau să zic.
(Râsete)
Numărul zece:
(Râsete)
harul.
Harul e WD-40 spiritual
sau aripi de apă.
Misterul harului e că Dumnezeu îi iubește pe Henry Kissinger și pe Vladimir Putin
și pe mine
exact la fel de mult cum El sau Ea îl iubește pe noul lor nepot.
Imaginează-ți.
(Râsete)
Mișcarea harului e cea care ne schimbă, ne vindecă
și ne vindecă lumea.
Pentru a invoca harul, spune „Ajutor", și apoi rămâi pe loc.
Harul te găsește exact acolo unde ești,
dar nu te lasă acolo unde te-a găsit.
Și harul nu va arăta ca și Casper, fantoma prietenoasă,
din păcate.
Dar telefonul va suna sau vei primi corespondența,
apoi în ciuda tuturor probabilităților,
îți vei recăpăta simțul umorului.
Râsul e cu adevărat oxigen sfânt.
Ne ajută să respirăm din nou și din nou
și ne dă înapoi pe noi înșine,
și asta ne dă încredere în viață și în celălalt.
Și amintește-ți: harul mereu „lovește” ultimul.
Unsprezece: Dumnezeu înseamnă doar bunătate.
Nu este totul atât de înfricoșător.
Asta înseamnă inteligență divină sau iubitoare, animată,
sau, cum învățăm de la marea „Deteriorata,"
„brioșă cosmică."
Un nume bun pentru Dumnezeu este: „Nu eu".
Emerson a spus că cea mai fericită persoană de pe Pământ
e cea care învață de la natură lecțiile despre adorare.
Așa că ieșiți afară și priviți în sus.
Pastorul meu a zis că putem prinde albine pe fundul borcanelor fără capace
pentru că ele nu se uită în sus,
așa că ele doar se plimbă zgomotos în jurul pereților de sticlă.
Du-te afară. Uită-te în sus.
Secretul vieții.
Și în sfârșit: moartea.
Numărul 12.
Uau și hopa.
E atât de greu de suportat când mor puținii oameni fără de care nu poți trăi.
Nu vei depăși nicicând aceste pierderi și nu contează ce zice cultura,
nu se presupune să o faci.
Nouă creștinilor ne place să ne gândim la moarte ca la o schimbare de domiciliu,
însă o persoană va trăi din nou cu adevărat în inima ta
dacă nu-i vei pune sigiliu.
Cum a zis Leonard Cohen: „Fisuri sunt în orice
și pe acolo intră lumina."
Și așa o să-i simțim pe oamenii noștri plin de viață din nou.
De asemenea, oamenii te vor face să râzi cu poftă
în momentele cele mai nepotrivite,
și astea sunt veștile cele mai bune.
Dar absența lor va fi și un coșmar al dorului de casă toată viața ta.
Durerea și prietenii, timpul și lacrimile te vor vindeca într-o anumită măsură.
Lacrimile te vor spăla, te vor boteza, și te vor hidrata, pe tine
și pământul pe care o să mergi.
Știți care a fost primul lucru pe care Dumnezeu i l-a spus lui Moise?
A spus: „Scoate-ți pantofii."
Pentru că acesta e pământ sfânt, în ciuda dovezilor.
E greu să crezi, dar e lucrul cel mai autentic pe care-l cunosc.
Când ești puțin mai în vârstă, ca și micuța de mine,
realizezi că moartea este la fel de sacră ca și nașterea.
Și nu-ți face griji -- continuă-ți viața.
Aproape fiecare moarte este ușoară și delicată
cu majoritatea oamenilor care vă înconjoară
atâta timp cât aveți nevoie.
Nu veți fi singuri.
Vă vor ajuta să treceți spre orice o să vă aștepte.
Cum a spus Ram Dass:
„Când totul este zis și făcut,
noi realmente ne conducem unul pe celălalt acasă."
Cred că asta este tot,
dar dacă mă gândesc la altceva,
o să vă anunț.
Vă mulțumesc!
(Aplauze)
Vă mulțumesc!
(Aplauze)
Am fost foarte surprinsă că m-au rugat să vin,
deoarece nu este domeniul meu,
tehnologia sau designul sau divertismentul.
Adică domeniul meu este oarecum credința și scrisul
și modul de a ne plimba împreună.
Și am fost surprinsă,
dar mi-au zis că aș putea să povestesc, și am zis că mi-ar plăcea.
(Video) Dacă nu știi de unde să începi,
amintește-ți că fiecare lucru care ți s-a întâmplat, este al tău
și poți să îl spui.
Oamenii sunt foarte speriați și se simt cu adevărat osândiți
în America de azi
și eu vreau doar să ajut oamenii să aibă simțul umorului
și să-și dea seama că nu e o problemă.
Dacă iei o decizie,
ia una cu adevărat sănătoasă sau iubitoare sau prietenoasă,
așa vei avea și tu sentimente frumoase.