Moj sedmogodišnji unuk spava vrata dalje u hodniku
i budi se često ujutro
te kaže,
"Znaš, ovo bi mogao biti najbolji dan ikad."
A ponekad, usred noći,
priziva drhtavim glasom,
"Bako, hoćeš li ti oboljeti i umrijeti?"
Mislim da ovo jasno govori, za mene i za većinu ljudi koje poznajem,
da sve nas čini primjesa sretnog predviđanja
i isprepadanosti.
Stoga sam nekoliko dana prije svojeg 61. rođendana sjela
i odlučila sastaviti popis svega u što sam sigurna.
Toliko je malo istine u popularnoj kulturi,
dobro je biti siguran u nekoliko stvari.
Primjerice, više nemam 47 godina,
iako se tako osjećam
i volim misliti da mi je toliko godina.
Moj prijatelj Paul znao je reći u svojim kasnim 70-ima
da se osjeća poput mladića s kojim nešto ozbiljno nije u redu.
(Smijeh)
Naša je stvarna osoba izvan vremena i prostora,
ali iz dokumenata
vidim da sam uistinu rođena 1954.
Moja je unutarnja osoba izvan vremena i prostora.
Nema dob.
Ja sam svih onih dobi koje sam dosad prošla, a tako i vi,
iako ne mogu, a da usput ne spomenem
da bi možda bilo dobro da nisam pratila
pravila o njezi kože iz 60-ih,
po kojima se trebalo što više sunčati,
okupani uljem za njegu bebine kože
i pržiti na bljesku odraza aluminijske folije.
(Smijeh)
No, bilo je toliko oslobađajuće suočiti se s istinom
da više nisam u posljednjim srednjim godinama,
da sam odlučila napisati sve meni poznate istinite činjenice.
Ljudi se danas osjećaju osuđenima i preopterećenima
i stalno me pitaju što je istina.
Stoga se nadam da moj popis istina u koje sam gotovo sigurna,
može pružiti svojevrsna osnovna uputstva
svima koji se osjećaju preopterećenima ili zatočenima.
Broj jedan:
Prva i najveća istina jest da je cijela istina paradoks.
Život je dragocjen, nezamislivo prekrasan dar
i nemoguće je ovdje, na utjelovljenoj strani stvari.
Sklopili su loš posao
oni među nama koji su izuzetno osjetljivi.
Toliko je težak i čudan da se ponekad pitamo
šale li se s nama.
Istovremeno je ispunjen neopisivom slatkoćom i ljepotom,
očajnom bijedom,
poplavama i bebama i aknama i Mozartom,
sve ispremiješano.
Ne mislim da je to idealan sustav.
(Smijeh)
Broj dva: gotovo sve će ponovno raditi
ako to isključiš iz struje na par minuta -
(Smijeh)
(Pljesak)
uključujući vas.
Tri: Ne postoji gotovo ništa što je izvan vas,
a što vam može trajnije pomoći,
osim ako čekate na organ.
Spokoj i duševni mir ne mogu se kupiti, dosegnuti ili naći.
To je najgora istina i stoga je prezirem.
Na tome radimo iznutra
i ne možemo postići mir ili dugotrajno poboljšanje
za ljude do kojih nam je najviše stalo.
Oni moraju sami pronaći svoj put,
svoje odgovore.
Ne možete trčati uza svoju odraslu djecu
s losionom za sunčanje i labelom na njihovu junačkom pothvatu.
Morate ih pustiti da odu.
Ne učiniti to značilo bi manjak poštovanja.
A ako se radi o problemu nekog drugog,
ionako vjerojatno nemate odgovor.
(Smijeh)
Naša pomoć obično nije od velike pomoći.
Često je toksična.
A pomoć je i svjetla strana kontrole.
Prestanite toliko pomagati.
Nemojte svakoga zasipati svojom dobrotom i pomoći.
(Smijeh)
(Pljesak)
To nas dovodi do broja četiri:
svi su zeznuti, slomljeni, ovisni o drugima i uplašeni,
čak i ljudi koji su naizgled pribrani.
Sličniji su vama nego što biste vjerovali,
stoga nemojte svoju nutrinu uspoređivati s tuđom vanjštinom.
Samo će vas učiniti gorima nego što već jeste.
(Smijeh)
Osim toga, nikoga od njih ne možete spasiti ni popraviti,
niti koga otrijezniti.
Prije 30 godina pomoglo mi je da se otrijeznim i očistim
upravo moje katastrofalno ponašanje i razmišljanje.
Pomoć sam zatražila od trijeznih prijatelja
i okrenula se višoj sili.
Jedan od akronima za Boga je i "dar očaja",
G-O-D ("gift of desperation"),
ili, kako je rekao moj trijezni prijatelj,
na kraju sam propadao brže nego što sam mogao snižavati standarde.
(Smijeh)
Bog bi, u ovom slučaju, mogao značiti
"kad mi ponestane dobrih ideja".
Dok je pokušaj popravljanja i spašavanja beskoristan,
radikalna briga o sebi je neophodna,
te se iz vas isijava u atmosferu
poput daška svježeg zraka.
To je ogroman dar svijetu.
Kad ljudi reagiraju riječima, "Nije li puna sebe?",
samo se lagano nasmijte, poput Mona Lise,
i pripremite objema šalicu čaja.
Ako volite svoje nezgrapno, egocentrično,
čangrizavo, naporno "ja",
kod kuće ste.
Tu počinje mir u svijetu.
Broj pet:
čokolada sa 75% kakaa nije prava hrana.
(Smijeh)
Najbolje se koristi kao mamac u zamkama za zmije
ili kao podloga klimavim stolcima.
Nikad nije bila namijenjena prehrani.
Broj šest --
(Smijeh)
pisanje.
Svaki pisac kojeg poznajete piše grozne prve verzije,
ali i dalje grije stolicu.
To je tajna života.
To je vjerojatno i jedina razlika između vas i njih.
Oni to jednostavno učine.
I to čine u prethodnom dogovoru sa samima sobom.
Čine to iz duga časti.
Pričaju priče koje iz njih dolaze
svakoga dana, malo po malo.
Kad je moj stariji brat bio u četvrtom razredu,
trebao je narednog dana predati esej o pticama
koji još nije ni započeo.
Moj je tata sjeo s njime, uz Audubonovu knjigu,
papir, olovke i čavliće --
oni među vama koji su nešto manje mladi sjećaju se čavlića --
i rekao mu,
"Samo kreni pticu po pticu, kompa.
Pročitaj o pelikanima
i napiši nešto o njima svojim riječima.
Zatim prouči sjenice
i ispričaj nam o njima svojim riječima.
Pa onda guske."
Dakle, najbitnije su dvije stvari kod pisanja: ptica po ptica
i doista grozne prve verzije.
Ako ne znate odakle početi,
sjetite se da sve što ste doživjeli pripada vama
i vi to imate priliku ispričati.
Ako ljudi žele da o njima ljepše pišete,
trebali su se ljepše ponašati.
(Smijeh)
(Pljesak)
Užasno ćete se osjećati ako se jednog dana probudite,
a da nikada niste napisali
ono što vas muči i razdire:
svoje priče, uspomene, vizije i pjesme --
svoju istinu,
svoje viđenje stvari --
svojim riječima.
I to je zapravo sve što nam možete ponuditi
i to je razlog zbog kojeg ste se rodili.
Sedam: objavljivanja i privremeni kreativni uspjesi
nešto su od čega se morate oporaviti.
Ubiju onoliko ljudi koliko i ne ubiju.
Naudit će vam, oštetiti vas i promijeniti
na način koji ne možete ni zamisliti.
Najdegradiraniji i najzlobniji ljudi koje sam ikad upoznala
upravo su muški pisci, autori uspješnih bestselera.
A opet, ako se vratimo na broj jedan, da je cijela istina paradoks,
čudo je i da se vaše djelo objavi,
a vaše priče čitaju i čuju.
Pokušajte se nježno probuditi iz maštanja
da će vas objavljivanje izliječiti,
ispuniti u vama rupe poput onih švicarskog sira.
Ne može.
Neće.
Ali pisanje može.
Kao i pjevanje u zboru ili bluegrass sastavu.
Kao i oslikavanje murala zajednice ili promatranje ptica,
ili udomljavanje starih pasa koje nitko drugi ne želi udomiti.
Broj osam: obitelji.
Obitelji su teške, teške, teške,
bez obzira na to koliko mogu biti pažene ili zapanjujuće.
Opet, vidi broj jedan.
(Smijeh)
Na obiteljskim okupljanjima, kad odjednom osjetite ubilački ili samoubilački poriv -
(Smijeh)
sjetite se da je, u svakom slučaju,
čudo što se itko od nas začeo i rodio.
Zemlja je škola praštanja.
Počinje praštanjem samome sebi,
a zatim možete nastaviti i za stolom za večerom.
Tako ćete sve obaviti u udobnoj odjeći.
(Smijeh)
Kad je William Blake rekao da smo ovdje
kako bismo naučili izdržati zračenje ljubavi,
znao je da će naša obitelj biti intimni dio toga,
čak i dok želite, vrišteći, pobjeći i spasiti svoj slatki mali život.
No, uvjeravam vas da to možete.
Možeš ti to, Pepeljugo, možeš,
i iznenadit ćeš se.
Devet: hrana.
Pokušajte malo bolje.
Mislim da znate što želim reći.
(Smijeh)
Broj 10 --
(Smijeh)
milost.
Milost je duhovni odstranjivač mrlja,
ili pojas za spašavanje.
Misterij milosti je da Bog voli Henrija Kissingera, Vladimira Putina
i mene,
jednako kao i vaše novo unuče.
Pa si vi sad mislite.
(Smijeh)
Pokret milosti ono je što nas mijenja, liječi,
i liječi naš svijet.
Milost dozovite rječju "Upomoć", a zatim se vežite.
Milost će vas pronaći tamo gdje jeste,
ali vas neće ostaviti tamo gdje vas je pronašla.
I neće izgledati kao dobri duh Casper,
nažalost.
Ali, zazvonit će telefon, ili će pristići pošiljka,
i, nasuprot svim izgledima,
vratit će vam se smisao za humor u pogledu vas samih.
Smijeh je doista gazirana svetost.
Pomaže nam uvijek iznova disati
i vraća nas nama samima,
što nam daje vjeru u život i druge.
I zapamtite - milost uvijek ima zadnju riječ.
Jedanaest: Bog jednostavno znači dobrota.
Doista nije sve tako zastrašujuće.
On znači 'božanstveno' ili 'inteligencija puna ljubavi i poticaja',
ili, kako smo naučili iz veličanstvene "Deteriorate",
"kozmički muffin".
Dobar naziv za Boga jest "Ne ja".
Emerson je rekao da je najsretniji čovjek na Zemlji
onaj koji od prirode nauči kako štovati.
Stoga često izlazite i gledajte uvis.
Moj je pastor rekao da je pčele moguće uloviti na dnu staklenke bez poklopca,
jer one uopće ne gledaju uvis,
samo hodaju ogorčeno uokolo, lupajući u staklene zidove.
Izađite. Pogledajte uvis.
Tajna života.
I konačno: smrt.
Broj 12.
Jupi i kvragu.
Tako je teško nositi se sa smrću onih nekoliko ljudi bez kojih ne možete.
Nikad nećete preboljeti te gubitke, i bez obzira kako na to gleda kultura,
ni ne trebate.
Mi, kršćani, o smrti volimo razmišljati kao o promjeni adrese,
no, u svakom slučaju, osoba će i dalje potpuno živjeti u vašem srcu
ako ga ne zapečatite.
Kao što je izjavio Leonard Cohen, "U svemu ima pukotina,
na taj način prodire svjetlost."
I tako mi doživljavamo svoje voljene opet potpuno živima.
Osim toga, ljudi će vas glasno nasmijati
u najnezgodnijem trenutku,
i to je odlična vijest.
No, njihovo će odsustvo za vas značiti doživotnu nostalgiju za domom.
Žaljenje i prijatelji, vrijeme i suze, do određene će vas mjere izliječiti.
Suze će vas okupati i krstiti, hidrirati i ovlažiti,
kao i zemlju po kojoj hodate.
Znate li što je Bog prvo rekao Mojsiji?
Rekao mu je:"Izuj cipele."
Jer ovo je sveto tlo, unatoč dokazima u suprotno.
Teško je u to povjerovati, ali to je najveća istina koju znam.
Kad ste malo stariji, poput moje malenkosti,
shvatite da je smrt jednako sveta kao i rođenje.
I ne brinite -- nastavite živjeti.
Gotovo je svaka smrt laka i blaga
i okruženi ste najboljim ljudima,
koliko je god potrebno.
Nećete biti sami.
Oni će vam pomoći da prijeđete do onoga što nas čeka, štogod to bilo.
Kako je rekao Ram Dass,
"Kada je sve rečeno i učinjeno,
samo jedni druge ispraćamo do kuće".
Mislim da je to to,
ali ako smislim štogod drugo,
javit ću vam.
Hvala.
(Pljesak)
Hvala.
(Pljesak)
Iznenadilo me kad su me pozvali ovamo,
jer to nije moje područje,
tehnologija, dizajn ili zabava.
Želim reći, ja sam na svome u vjeri i pisanju
i nekakvom zajedničkom teturanju.
I iznenadilo me,
ali rekli su da mogu održati govor, i odgovorila sam, drage volje.
(Video snimka) Ako ne znate odakle početi,
sjetite se da sve što ste doživjeli pripada vama
i imate priliku to ispričati.
Anne Lamott: Ljudi su vrlo preplašeni i osjećaju se osuđenima
danas u Americi,
i samo sam željela pomoći da se ljudima vrati smisao za humor
i da shvate koliko to nije problem.
Ako nešto poduzmete,
nešto doista zdravo ili puno ljubavi i prijateljstva,
obuzet će vas osjećaji puni ljubavi i prijateljstva.