Nakon jednog neuspelog časa posvećenog nemačkom klasičnom idealizmu,
ja sam odustala od svog, do tada nesputanog entuzijazma
profesora filozofije,
i sa svojom koleginicom, otišla, naravno, u kafanu.
Nisam ni stigla da se požalim, a draga Elizabeta je kao iz rukava izvukla
priču o TED govoru koji je odgledala nekoliko dana pre toga.
Bio je to govor Džil Bolt Tejlor, o snažnom moždanom udaru,
zahvaljujući kojem je, kao stručnjak,
mogla da prati kako jedna za drugom nestaju moždane funkcije:
govor, pokret, samosvest.
Ta neverovatna priča o samom posmatranju, bila je i moj snažan udar uvida,
u mogućnost da svojim učenicima približim nemački klasični idealizam
na malo drugačiji način.
Sledećeg časa sam u učionicu ušla zajedno sa Džil Bolt Tejlor.
Rezultati su bili zapanjujući.
Ne samo da su učenici, ne trepnuvši, odslušali to 17-minutno predavanje,
već su i sami pokrenuli diskusiju, povezujući nemački klasični idealizam
i svakodnevni život.
To je bio moj razlog da uplovim u TED avanturu.
Prošle godine sam u učionicu ušla sa TED-Ed lekcijama.
Reč je o trominutnim, petominutnim misaonim eksperimentima
sjajnim pričama - jedna od njih kojom se nadovezujem na govor
iz prethodne sesije, jeste i priča o izbeglicama.
Ove TED-Ed lekcije, zajedno sa pitanjima i mogućim testovima,
možete naći na ed.ted.com platformi.
Na istoj ovoj platformi možete naći poziv da se priključite
zajednici inovativnih edukatora.
U ovom trenutku, 30 inovativnih edukatora treće generacije
zajedno rade na oblikovanju ciljeva i zadataka
kojima će se baviti u narednom periodu.
A mi, iz druge generacije, zajedno radimo na projektima
koji imaju jedan opšti cilj, a to je
da izbrišu sve granice koje postoje među nama.
I da učenike uvede u to da su jedine granice koje postoje
one u njihovim glavama.
Gimnazija "Svetozar Marković" u Nišu, iz koje dolazim,
je trenutno u jednom od ovih projekata.
To je projekat globalne otvorene učionice
i trenutno učimo kako da budemo dobri pripovedači
i da svoje ideje, vredne širenja,
podelimo sa osnovcima svoga grada.
Sjajno je iskustvo kada možete sa profesionalcima iz celoga sveta
da podelite svoje strahove, strepnje.
Da predložite neke nove ideje i da osnažite jedni druge.
Da baš svoju učionicu učinite onom koja može da promeni svet.
TED-Ed klub jeste jedan od načina da uplovite u TED priču.
Šta je TED-Ed klub i gde možete naći informacije o tome?
ed.ted.com platforma -
a jedan od TED-Ed klubova u svetu
postoji u gimnaziji "Svetozar Marković"
i može biti dostupan i vama.
Potrebno je da aplicirate, a formular možete naći na pomenutoj platformi.
Šta radimo na sastancima TED-Ed kluba?
Učimo kako da u sebi prepoznamo ideje
koje nas čine strastvenim i radoznalim.
Učimo kako da ih oblikujemo i kako da ih izrazimo.
Verujte mi da našim učenicima nije nimalo lako
da prepoznaju ono što ih neće činiti ravnodušnim,
kakvi obično jesu.
Dok učimo da oblikujemo te ideje i kako da ih izrazimo,
bavimo se animacijom i sve to činimo na engleskom jeziku.
Zašto nam je bitno da sve to bude na engleskom jeziku?
Pa kako bismo te ideje mogli da iznesemo iz svoje učionice
u neke druge učionice širom sveta.
Prva nedelja novembra jeste TED-Ed Connect Week,
kada se svi učenici TED-Ed klubova širom sveta
okupljaju i razmenjuju saznanja do kojih su došli.
Reći ću nešto vrlo intimno -
bilo mi je teško da od nekih 1000 fotografija
odaberem nekoliko na kojima se neće videti klupe iz 1963. godine.
To je u principu zanemarljiva činjenica kada u sebi nađete strast,
i zanemarite i te klupe i sve probleme sa kojima se svakodnevno susrećete
u životu kao jedan tinejdžer.
Ešli, moja jako draga prijateljica,
koleginica koja trenutno podučava ćerke beduina u pustinji,
jednom prilikom je sa mnom podelila svoju profesionalnu životnu priču
koja počinje negde u Latinskoj Americi,
preko Butana dolazi, trenutno, do Abu Dabija.
I dok je ona prepričavala ta svoja životna iskustva,
u mojoj su se glove ređali fantastični pejzaži, slike, scene.
I sve je bilo idealno, do onog trenutka kad sam shvatila
da ja u te slike ne mogu da smestim svoju petočlanu porodicu.
Izustila sam kako bih rado volela
da proživim to njeno profesionalno iskustvo,
ali se plašpm neizvesnosti u koju bih možda mogla
da unesem priču o svoje troje dece.
Draga Ešli mi je rekla sledeće:
"Zar ne misliš da si malo sebična
jer iz svoje lične strepnje i straha uskraćuješ svojoj deci
bogata životna iskustva?"
To je bila rečenica koja je meni promenila život.
Sada zamislimo da sa takvom rečenicom uđemo u svaku učionicu u Srbiji.
Onog trenutka kad se oslobodimo straha
da svoje učenike nećemo naučiti onome čemu smo mi bili učeni
tek tada možemo da budemo oslobođeni
da zadobijemo perspektivu
koju će nam dati upravo naši učenici.
Na početku svakog početka i kraju svakog kraja,
iako početka i kraja nema,
mi smo tu zbog njih.
A TED priča je prava priča da vam to omogući.
Hvala.
(Aplauz)