Augdamas labai mėgau žaisti slėpynes.
O vieną kartą sugalvojau, kad būtų puiku pasislėpti medyje,
bet iškritau ir susilaužiau ranką.
Net ir į pirmą klasę ėjau su didžiuliu gipsu per juosmenį.
Jį nuėmė po šešių savaičių, bet net tada negalėjau ištiesti alkūnės
ir teko daryti fizioterapiją, kad galėčiau lankstyti alkūnę.
Šimtąkart per dieną, septynias dienas per savaitę.
Beveik to nedariau, nes skaudėjo ir buvo nuobodu,
ir todėl prireikė dar šešių savaičių, kad pasveikčiau.
Po daug metų mano mamai prasidėjo „įšaldytas“ petys,
o su juo skausmai ir peties nelankstumas.
Žmogui, kurį pusę savo gyvenimo maniau turint stebuklingų galių,
staiga prireikė pagalbos apsirengti ar supjaustyti maistą.
Kas savaitę ji ėjo į fizioterapiją, bet kaip ir aš pats,
beveik nedarė pratimų namuose,
ir jai prireikė virš penkių mėnesių pasveikti.
Ir mano mamai, ir man reikėjo fizioterapijos,
kas susideda iš pratimų, kuriuos reikia kartoti
norint atgauti judesio laisvę, turėtą prieš traumą ar sužeidimą.
Iš pradžių fizioterapeutas dirba kartu su pacientais,
bet tada jie patys turi daryti pratimus namuose.
Bet pacientams fizioterapija yra nuobodi, nervinanti, neaiški,
o rezultatai nesirodo ilgai.
Deja, pacientų nedalyvavimas gali siekti net 70 %.
Tai reiškia, kad dauguma pacientų nedaro pratimų
ir todėl daug ilgiau nepasveiksta.
Visi fizioterapeutai teigia, kad specialūs pratimai
sumažina atsistatymo laiką,
bet pacientams trūksta motyvacijos atlikti pratimus.
Taigi su trimis draugais, visi moksliukai,
iškėlėme klausimą,
ar nebūtų įdomu, jei pacientai galėtų pasveikti žaisdami?
Pradėjome statyti MIRA, A.P.C. programinės įrangos platformą,
kuri naudoja Kinect įrenginį – kamerą, kuri fiksuoja judesius –
kad tradicinius pratimus paverstume kompiuteriniais žaidimais.
Mano fizioterapeutas jau sukūrė programą mano asmeninei terapijai.
Pažiūrėkime, kaip tai veikia.
Pirmiausia, žaidimas prašo aukštyn ir žemyn skraidinti bitę
ir surinktas žiedadulkes nunešti į avilį,
tuo pačiu siekiant išvengti kitų vabalų.
Valdau bitę ištiesdamas ir sulenkdamas alkūnę,
visai kaip tada, kai man buvo septyneri ir nuėmė gipsą.
Kurdami žaidimą pirmiausia kalbame su fizioterapeutais,
kad išsiaiškintume, kokius judesius pacientams reikia atlikti.
Tada tai paverčiame kompiuteriniu žaidimu,
kad pacientai galėtų sekti paprastas ir motyvuojančias užduotis.
Bet programinę įrangą galima įvairiai pritaikyti,
ir fizioterapeutai gali kurti savo pačių užduotis.
Su šia programine įranga fizioterapeutė
įrašė save darančią peties kėlimą,
tai vienas judesių, kuriuos turėjo daryti mano mama,
kai jai buvo „įšaldytas“ petys.
Galiu kartoti terapeuto judesius kairėje ekrano pusėje
ir matyti save darant tuos judesius dešinėje.
Jaučiuosi labiau įtrauktas į veiklą ir pasitikintis savimi,
nes sportuoju kartu su savo terapeutu
ir darau pratimus, kuriuos mano terapeutas parinko būtent man.
Ši programos funkcija leidžia fizioterapeutui
kurti bet kokius pacientui naudingus pratimus.
Tai aukciono žaidimimas, kuris padeda išvengti kritimų,
jis sukurtas taip, kad stiprėtų raumenys ir gerėtų lygsvara.
Kaip pacientas privalau atlikti sėdimosi ir atsistojimo judesius,
ir kai atsistoju,
aš bandau nusipirkti prekę.
(Juokas.)
Po dviejų dienų mano močiutei sukaks 82 metai,
o žmonėms virš 80 metų yra 50 % tikimybė
nukristi bent kartą per metus,
dėl ko gali lūžti klubas ar nutikti dar blogiau.
Žemas raumenų tonusas ir prasta lygsvara yra pagrindinės kritimų priežastys,
todėl šių problemų sumažinimas per kryptingą mankštinimąsi
padės vyresnio amžiaus žmonėms, kaip mano močiutė,
būti saugesniais ir nepriklausomais nuo kitų ilgiau.
Kai mano programa pasibaigia, MIRA man greitai parodo,
kaip man sekėsi per treniruotę.
Ką tik jums parodžiau tris skirtingus žaidimus
vaikams, suaugusiems ir senjorams.
Juos galės naudoti ortopediniai arba neurologiniai pacientai,
bet greitai turėsime ir variantų vaikams autistams,
psichiatriniams sutrikimams ir kalbos terapijai.
Mano fizioterapeutas gali nueiti į mano profilį
ir matyti mano treniruočių duomenis.
Gali matyti, kiek judėjau, kiek taškų surinkau,
kaip greitai judėjo mano sąnariai
ir taip toliau.
Mano fizioterapeutas gali keisti mano gydymą pagal šiuos duomenis.
Todėl džiaugiuosi, kad ši programos versija
naudojama 10-yje klinikų Europoje ir JAV,
ir mes dirbame su namų versija.
Norime suteikti galimybę fizioterapeutams išrašyti tokį skaitmeninį gydymą
ir leisti pacientams gydytis žaidžiant žaidimus namuose.
Jei mano mama arba aš būtume turėję tokį įrankį, kai mums reikėjo gydytis,
mums būtų daug geriau sekęsi sistemingai sekti mankštų programą
ir galbūt daug greičiau pasveikti.
Ačiū.
(Plojimai.)
Tom Rielly: Cosmin, kokia čia įranga,
kurią jie dabar nunešinėja?
Iš ko tai sukonstruota, kiek tai kainuoja?
Cosmin Milhau: Tai Microsoft Surface 3 planšetė demonstracijai,
bet iš tikro tereikia kompiuterio ir Kinect įrenginio už 120 dolerių.
TR: O Kinect yra tas įrenginys, kurį 3D žaidimams naudoja
su Xbox konsole, taip?
CM: Būtent, bet mums nereikia Xbox, tik kameros.
TR: Taigi, tai sprendimas už mažiau nei 1 000 dolerių.
CM: Tikrai taip, 400 dolerių ir gali naudoti.
TR: Šiuo metu atliekate klinikinius bandymus klinikose.
CM: Taip.
TR: Ir planas yra tai paversti namų sistema,
kad mankštinčiausi nuotoliniu būdu,
o fizioterapeutas klinikoje matytų, kaip man sekasi ir taip toliau.
CM: Būtent.
TR: Šaunu. Labai ačiū. CM: Ačiū.
(Plojimai.)