Sa reisid läbi teise dimensiooni-
mitte ainult nägemis-, kuulmis-, vaid vaimudimensiooni,
reis imelisse maailma
mille piirideks on vaid kujutlusvõime.
Järgmine peatus- twilight zone
Rachel, tee lahti!
Mul on käed kinni.
Noh, vanamees, mis jaurad?
Sa lämbud ära siin,
üldse pole õhku.
Miks sa ust lahti ei jäta?
Ma pean kuidagi seda koera
majast väljas hoidma,
tuleb siia oma kirpude
ja puukidega.
Ah, vanamees, ära hakka jälle pihta.
Kui ma lähen tuppa,
siis tuleb Rip ka.
See koer päästis mu elu.
Noh...
las see tüütus tuleb siis ka.
Ja üks asi veel-
ära räägi temast nii
kui võib kuulda.
Ripil on ka tunded.
Ma ei taha neid haavata.
Ma lasen ta tuppa,
ja ma toidan teda, aga olgu ma neetud,
kui teda nunnutama hakkan.
Ah, naine, sa ajad mind vahel veel naerma.
Ehh, millal Sind viimane kord musitati?
Noh, kui ma nüüd mõtlen,
juhtus see 1924 aasta kevadel.
Noh, ma arvan, et nüüd on üks tulemas.
Ära mitte tule mulle lähemalegi, Vanamees.
Jah, härra, ma olen mõelnud
Teie suudlemise peale
viimased kaks kuud.
Oh, Hyder, istu ja söö oma õhtusööki
ja ära räägi rumalusi.
Ma tahaks nüüd oma õhtusööki, vanamutt.
Ole lahke.
Vanamees...
Ma pole seda sulle öelnud...
... Aga me oleme päris hästi vastu pidanud
need koosveedetud aastad.
Ähhh?
Peaaegu 50 aastat abielu juba?
16 oktoobril jah
Pikk aeg ühiseks reisiks.
Ma ei kujutaks teisiti ettegi.
Aitäh, naine.
Mina samuti mitte.
Siia, Rip.
Toidan koera pärast õhtusööki.
Ta pole siin pärast sööki.
Kuhu ta's läheb?
Sinna kuhu minagi- Pesukarujahile
Ohh, Hyder.
Ma soovin, et sa Täna ei läheks.
Ei tea miks?
Noh, kolm ööd tagasi
nägin ma verist kuud.
Sa oleks pidanud ovoids magama.
Sa poleks seda näinud.
Ja kaks päeva tagasi, lendas lind majja.
Ja istus sinu voodi poolele, Ehmatades mind poolsurnuks.
No tore, Püüad head jahti ära rikkuda.
Mina lähen igaljuhul.
Ja neil märkidel ära Lase end heidutada.
Mind nad igaljuhul häirivad.
Ole ettevaatlik, vanamees.
Ära minu pärast muretse, vanamutt.
Olen enne keskööd tagasi, Nii enamvähem.