יותר ממאה אחרי שהופיע לראשונה
ברחובות לונדון הויקטוריאנית מלאי הערפל ומוארי מנורות הגז,
שרלוק הולמס מוכר בכל העולם.
אפילו המלתחה שלו והאביזרים הם איקוניים:
השכמיה,
הכובע שלו,
ומקטרת הדלעת,
ודמויות כמו חברו הטוב ושותפו לבית ווטסון,
האוייב המושבע שלו מוריארטי,
ועוזרת הבית גברת האדסון
הפכו לחלק מההכרה הפופולרית,
כמו גם כוחות ההסקה יוצאי הדופן, והאמינים שלו
בהם הוא משתמש בשם החוק,
השימוש בסמים הידוע לשמצה שלו,
והמשפט הקליט שלו, "אלמנטרי, ידידי ווטסון."
ועדיין הרבה מהתכונת הכי מוכרות של הולמס
לא מופעות בסיפורים המקוריים של ארתור קונן דוייל.
הבלש הגדול של דוייל פותר פשעים בכל מני דרכים,
לא רק בהסק לוגי.
הוא משער, ולפעמים מנחש, והרבה פעמים עושה הנחות שגויות.
יותר מזה, גברת האדסון בקושי מוזכרת,
אף אחד לא אומר, "אלמנטרי, ידידי ווטסון,"
והבלש ועוזרו חיים בנפרד רוב הזמן.
מורארטי, הנבל הגדול, מופיע רק בשני סיפורים,
השימוש בסמים של הבלש הוא אקראי אחרי שני הסיפורים הראשונים,
והולמס לעיתים רחוקות מוקסם ממערכת המשפט האנגלית;
הוא העדיף בהרבה להפעיל צדק טבעי משלו
מלדבוק בחוק הכתוב.
לבסוף, הרבה מרוב האלמנטים האייקוניים של אגדת הולמס
הם גם לא של דוייל.
כובע ציידי הצבאים והשכמיה הועלו לראשונה על ידי סידני פאג'ט,
המאייר הראשון של הסיפור.
המקטרת המעוקלת נבחרה על ידי השחקן האמריקאי וויליאם ג'ילט
כך שהקהל יכול לראות טוב יותר את הפנים שלו על הבמה,
והמשפט, "אלמנטרי, ידידי ווטסון,"
נטבע על ידי הסופר וההומוריסט פ.ג. וודהאוס.
אז מי הוא בדיוק שרלוק הולמס?
מי הוא הבלש הדגול האמיתי, ואיפה אתם מוצאים אותו?
טהרנים אולי יענו שהשרלוק המקורי
שההשראה אליו הגיעה מהמנטור של ארתור קונן דוייל באוניברסיטה דר ג'וסף בל
הוא האמיתי.
אבל העובדה נשארת שהגרסה ההיא של שרלוק הואפלה בעיקר
על ידי כמות של פרוש,
משאירים את הבלש של דוייל בעיקר בלתי ניתן לזיהוי.
אז יש תשובה יותר מורכבת
אבל אולי יותר מספקת לשאלה,
אבל כדי להגיע לשם, אנחנו חייבים ראשית לשקול את הגוף הרחב של פרושים
של הבלש הגדול.
מאז הסיפור הראשון של דוייל ב 1887,
היו אלפי התאמות של הולמס,
שהפכו אותו אולי לדמות הדמיונית הכי מותאמת בעולם.
התהליך הזה התחיל עם התאמות ויקטוריאניות לבמה,
והאיץ עם העליה של הקולנוע.
היו יותר מ 100 התאמות לסרטים של הולמס
בשני העשורים הראשונים של המאה העשרים בלבד.
ומאז, היו הרבה אלפים נוספים בדפוס,
ו/או בקולנוע,
בטלוויזה,
על הבמה,
וברדיו.
הולמס פורש מחדש על ידי אנשים בכל מקום,
בדרכים שונות ומנוגדות להפליא.
ההתאמות האלו מדגימות גם את הפופולריות של הולמס
וגם את הגמישות שלו.
לדוגמה, הוא הופיע במספר סרטי תעמולה אנטי נאציים של בעלות הברית
במהלך מלחמת העולם השניה.
וגם ווינסטון צ'רצ'יל ופרנקלין דלנו רוזוולט
היו מעריצים נלהבים,
האחרון אפילו הצטרף ללא רגילים של רחוב בייקר,
אגודת הערכה להולמס,
וכינה את אחד ממקומות המסתור של השרות החשאי רחוב בייקר.
ועדיין, באותו זמן,
הולמס גם הופיע במגוון התאמות של סרטים בשפה הגרמנית,
כמה מהם נאמר שהיו אהובים על אדולף היטלר.
אז בואו נחזור לשאלה שלנו.
האם שרלוק הולמס האמיתי יעמוד בבקשה?
האמת היא שעולם ההתאמות האלו הפך אותו לפלימפססט.
שרלוק הוא טקסט תרבותי,
משונה שוב ושוב במהלך הזמן כשכל פרוש חדש מורכב
על אלה שבאו לפניו.
זה אומר ששרלוק מתפתח כל הזמן,
ומגלם רעיונות וערכים שהרבה פעמים התרחקו
מאלה שנמצאים אצל קונן רוייל.
ואחרי שכל סיפור מסויים מסתיים, שרלוק עולה שוב,
שונה מעט, אולי,
עם פנים חדשות ומניירות חדשות או שינויים של משפטים,
אבל עדיין בעיקרון שרלוק, שרלוק שלנו.