Okej, upp med händerna:
hur många har tagit bort en vän på Facebook
för att de sagt något stötande om politik eller religion,
barnuppfostran, mat?
(Skratt)
Och hur många av er undviker minst en person
för att ni helt enkelt inte vill prata med dem?
(Skratt)
Det brukade vara så att, för att ha en trevligt samtal,
behövde vi bara följa Henry Higgins förslag i "My Fair Lady":
Håll dig till vädret och din hälsa.
Men idag, med klimatförändring och vaccindebatt, så är ju även de ämnena...
(Skratt)
...inte heller helt ofarliga.
Så i den värld vi nu lever i,
denna värld, där varje konversation
riskerar att utvecklas till en konflikt,
där våra politiker inte kan prata med varandra
och där de mest triviala frågorna
har någon som kämpar passionerat, både för och emot ...det är inte normalt.
Pew Research gjorde en undersökning på 10 000 vuxna amerikaner,
och de fann att just nu är vi mer polariserade,
mer splittrade,
än vi någonsin har varit i historien.
Det är mindre troligt att vi kompromissar,
vilket visar att vi inte lyssnar på varandra.
Vi bestämmer var vi ska bo, vem vi ska gifta oss med
och till och med vilka som ska vara våra vänner
baserat på förutfattade meningar.
Återigen, det visar att vi inte lyssnar på varandra.
Ett samtal kräver balans mellan att tala och att lyssna
och någonstans på vägen har vi förlorat den balansen.
Till en del beror det på tekniken.
Mobilerna som ni alla har, antingen i händerna
eller tillräckligt nära så att ni snabbt kan plocka upp dem.
Enligt Pew Research,
skickar en tredjedel av USA:s tonåringar fler än hundra meddelanden per dag.
Nästan alla av dem är mer benägna att skicka meddelanden till sina vänner,
än att prata med dem, öga mot öga.
Det finns en bra artikel i The Atlantic.
Den skrevs av gymnasieläraren Paul Barnwell.
Han gav sina elever ett kommunikationsprojekt.
Han ville lära dem hur man talar om ett ämne utan att använda anteckningar.
Han sa: "Jag insåg att..."
(Skratt)
"Jag började inse att samtalskompetens
kan vara den mest förbisedda kunskapen som vi missat att lära ut.
Ungar spenderar timmar varje dag med att dela idéer och tankar via skärmen,
men mer sällan har de möjlighet
att slipa på sin sociala kommunikationsförmåga.
Det är kanske en underlig fråga, men vi måste fråga oss själva:
finns det någon kunskap för 2000-talet som är viktigare
än den att kunna genomföra ett lugnt och vettigt samtal?
Jag lever på att prata med folk:
Nobelprisvinnare, lastbilschaufförer,
miljardärer, förskollärare,
statsöverhuvuden, rörmokare.
Jag pratar med de jag gillar. Jag pratar med de jag inte gillar.
Jag pratar med såna som jag absolut inte håller med.
Men jag har ändå ett bra samtal med dem.
Därför vill jag ägna några minuter åt att lära er hur man pratar
och hur man lyssnar.
Många av er har redan hört en massa tips kring detta,
saker som att se personen i ögonen,
tänk i förväg ut spännande ämnen att prata om,
titta, nicka och le för att visa att du är uppmärksam,
repetera det du just hört eller gör en summering.
Glöm allt det där.
Det är rena tramset.
(Skratt)
Det finns ingen anledning att lära sig hur man visar att man lyssnar
om man faktiskt ...redan lyssnar.
(Skratt)
(Applåder)
Jag använder faktiskt exakt samma färdigheter vid en professionell intervju
som jag gör till vardags.
Så, jag kommer att lära er hur man intervjuar människor,
och det kommer faktiskt att hjälpa er att bli en bättre samtalspartner.
Lära er att samtala
utan att ni slösar tid, utan att ni blir uttråkade,
och, herre min tid, utan att stöta sig med någon.
Vi har alla haft riktigt bra samtal.
Vi har haft dem tidigare. Vi vet hur det är.
Den typ av samtal där vi känner oss engagerade och inspirerade,
eller där vi känner det som att vi verkligen fått kontakt
eller verkligen blivit förstådda.
Det finns ingen anledning
till att de flesta av era samtal inte ska bli just så.
Jag har 10 enkla regler och jag kommer nu att gå igenom alla,
men ärligt talat, om ni bara lär er en enda av dem,
kommer ni redan att ha ett bättre samtal.
Nummer ett: Inte flera saker samtidigt.
Och jag menar inte bara att du ska lägga ner mobilen,
surfplattan eller bilnycklarna eller vad du håller i.
Jag menar, var närvarande.
Var i just det ögonblicket.
Tänk inte på grälet du hade med chefen.
Fundera inte på vad du ska ha till middag.
Om du vill lämna samtalet,
lämna samtalet,
men var inte hälften i och hälften utanför.
Nummer två: Predika inte.
Om du vill göra din åsikt hörd
utan att ge möjlighet till svar, att bli ifrågasatt eller att utvecklas,
skriv en blogg.
(Skratt)
Det finns en bra anledning varför jag inte tillåter förståsigpåare i min show:
För dom är riktigt tråkiga.
Om de är konservativa, kommer de att hata Obama och matkuponger och abort.
Om de är liberala, kommer de att hata stora banker, oljebolag och Dick Cheney.
Helt förutsägbart.
Och du vill inte vara sån.
Du måste börja varje samtal med inställningen att du har något att lära.
Den berömda terapeuten M. Scott Peck sa
att sant lyssnande kräver att man åsidosätter sig själv.
Och ibland innebär det att man måste åsidosätta sin personliga åsikt.
Han sa att om man känner detta
blir talaren allt mindre sårbar
och allt mer benägen att öppna upp sitt innersta
av hans eller hennes sinne för lyssnaren.
Så utgå från att du har något att lära.
Bill Nye: "Alla du någonsin kommer att träffa, vet något du inte vet."
Jag säger det såhär:
Alla är expert på något.
Nummer tre: Använd öppna frågor.
I det här fallet, gör som journalister.
Börja frågor med vem, vad, när, var, varför och hur.
Om du frågar komplicerat, så blir det simpla svar.
Om du får frågan, "var du livrädd?",
kommer du att reagera på det kraftfullaste ordet i meningen,
vilket är "livrädd", och svaret blir kort "ja" eller "nej"
"Var du arg?" "Ja, jag var mycket arg."
Låt istället dem beskriva. Det är ju de som vet.
Prova att fråga dem saker som, "Hur var det?"
"Hur kändes det?"
Eftersom de då kanske måste stanna upp och fundera,
så kommer du att få ett mycket mer intressant svar.
Nummer fyra: Följ med i samtalet
Det dyker hela tiden upp tankar hos dig,
och du måste släppa dem.
Vi har ofta hört intervjuer
där en gäst talar i flera minuter
och därefter ställer intervjuaren en fråga
som verkar komma från ingenstans, eller kanske redan besvarats.
Troligen slutade intervjuaren lyssna för ett par minuter sedan
eftersom han då kom på den den där riktigt kluriga frågan,
som han helt enkelt bara måste få ställa.
Och vi gör exakt samma sak.
Vi sitter där och samtalar med någon,
och då minns vi plötsligt när vi såg Hugh Jackman på ett kafé.
(Skratt)
Och då slutar vi lyssna.
Vi bara väntar på ögonblicket där vi kan trycka in vår historia
om Hugh Jackman och kaffe.
Berättelser och idéer kommer att dyka upp.
Du måste låta dem komma och låta dem gå.
Nummer fem: Om du inte vet, säg att du inte vet.
Nuförtiden är människor, särskilt de på riksradio,
mycket mer medvetna om att de spelas in,
därför är de mer försiktiga med vad de säger sig vara expert på
och vad de är säkra på att de vet.
Känn gränsen så att du inte passerar den.
Lögner kostar.
Nummer sex: Likställ inte din erfarenhet med deras.
Om de pratar om att ha förlorat en familjemedlem,
börja inte prata om tiden när du förlorade en familjemedlem.
Om de pratar om problem som de har på jobbet,
berätta inte om hur mycket du hatar ditt jobb.
Det är inte samma sak. Det är aldrig det.
Alla erfarenheter är individuella.
Och ännu viktigare, det handlar inte om dig.
Du behöver inte ta just det ögonblicket för att bevisa hur fantastisk du är
eller hur mycket du har lidit.
Någon frågade Stephen Hawking vad hans IQ var och han sade,
"Jag har ingen aning. Det är synd om människor som skryter om sitt IQ."
(Skratt)
Ett samtal är inte ett säljögonblick.
[Samtal på 2000-talet: - Hur mår du idag? - Läs min blogg!]
Nummer sju:
Försök att inte upprepa dig.
Det är nedlåtande, och det är verkligen tråkigt,
och vi tenderar att göra det en hel del.
Särskilt i samtal på jobbet eller i samtal med våra barn,
när vi har något vi vill säga,
så upprepar vi det om och om igen.
Gör inte det.
Nummer åtta: Undvik småkrafset.
Ärligt talat, folk bryr sig inte
om åren, namnen,
datumen, alla dessa detaljer
som du kämpar med att komma ihåg.
De bryr sig inte. Vad de bryr sig om är dig.
De bryr sig om vad du vill,
vad ni har gemensamt.
Så glöm detaljerna. Bort med dom.
Nummer nio:
Detta är inte den sista, men det är den viktigaste.
Lyssna.
Jag kan inte säga hur många betydelsefulla personer som sagt
att lyssna är kanske den absolut viktigaste kunskapen
som du kan utveckla.
Buddha sa, och jag citerar,
"Om din mun är öppen, lär du dig inte. "
Och Calvin Coolidge sa, "Ingen har någonsin lyssnat sig bort från ett jobb."
(Skratt)
Varför lyssnar vi inte på varandra?
För det första, vi pratar hellre.
När jag pratar, har jag kontroll.
Jag behöver inte höra något som jag inte vill höra.
Jag är i centrum för uppmärksamheten.
Jag kan stärka min egen identitet.
Men det finns ännu en orsak:
Vi blir distraherade.
Den genomsnittliga personen pratar med ca 225 ord per minut,
men vi kan lyssna på upp till 500 ord per minut.
Så våra hjärnor fyller i de resterande 275 orden.
Och jag vet att det tar kraft och energi
att faktiskt ge någon uppmärksamhet,
men om du inte kan göra det, så är du inte i ett samtal.
Då är det bara två människor som skriker osammanhängande meningar
på en och samma plats.
(Skratt)
Ni måste lyssna på varandra.
Stephen Covey uttryckte det mycket vackert.
Han sade, "De flesta av oss lyssnar inte för att vi tänkt förstå.
Vi lyssnar för att vi tänkt ge svar."
Sista regeln, nummer 10, är denna: Var kortfattad.
[Ett bra samtal är som en minikjol; tillräckligt kort för att vara intressant,
men tillräckligt lång för att ha ett innehåll. -Min syster-]
(Skratt)
(Applåder)
Allt detta kan kokas ner till en mening, nämligen:
Var intresserad av andra människor.
Jag växte upp med en mycket berömd morfar,
och det var lite av en ritual i mitt hem.
Folk kom för att prata med mina morföräldrar,
och när de gått, kom mamma till oss,
och så sa hon, "Vet ni vem det var?"
Hon tävlade i fröken USA.
Han var borgmästare i Sacramento.
Hon vann Pulizerpriset. Han är balettdansare."
Så jag växte upp med övertygelsen
att alla bär på dolda, fantastiska berättelser.
Och jag tror att det är det som gör mig till en bättre intervjuare.
Jag håller tyst så ofta som jag kan.
Jag är öppen för idéer,
jag är alltid inställd på att fascineras,
och jag blir aldrig besviken.
Gör nu likadant.
Gå ut och samtala med folk,
lyssna på folk,
och viktigast av allt; var beredd på att fascineras.
Tack.
(Applåder)