Udahneš oko 17 000 puta dnevno.
To je proces o kojem rijetko razmišljaš,
no iza scene odvija se ogroman koordinirani rad.
Tvoji vitalni organi,
želudac,
mozak,
kosti,
pluća,
krv
i srce
zajedno rade kako bi te održali na životu
raznošenjem kisika do tkiva po cijelom tvom tijelu.
Većini naših stanica potreban je kisik
jer je jedan od ključnih sastojaka staničnog disanja.
To je proces u kojem se stvara molekula ATP-a,
koju naše stanice koriste za pokretanje svojih mnogih iznimnih funkcija.
No, dobivanje kisika po cijelom tijelu iznenađujuće je težak zadatak.
Plin ulazi u stanice difuzijom iz okoline,
a to se uspješno događa samo preko malih udaljenosti.
Kako bi kisik dospio do stanica u našem tijelu,
potrebna mu je prometna veza.
Ovdje u igru ulazi oko 20 bilijuna naših crvenih krvnih stanica.
Svaka od njih sadrži oko 270 milijuna molekula hemoglobina, koji veže kisik
i krvi daje njenu grimiznu boju.
Kako bi napravilo te stanice, tijelo koristi sirove materijale
koje dobivamo iz hrane koju jedemo.
Na neki način, moglo bi se reći da putovanje kisika kroz tijelo
zapravo počinje u želucu.
Ovdje, kroz procese kemijske i mehaničke razgradnje,
hrana biva razgrađena na najsitnije elemente
poput željeza, sastavnice hemoglobina.
Željezo krvožilnim sustavom biva prenošeno
do hematopoetskog tkiva tijela.
Iz tog tkiva nastaju crvene krvne stanice,
a može ga se naći u šupljinama za koštanu srž.
Bubrezi reguliraju našu razinu crvenih krvnih stanica
lučenjem eritropoetina,
hormona zbog kojega koštana srž povećava proizvodnju.
Naša tijela stvaraju oko 2.5 milijuna crvenih krvnih stanica po sekundi,
broj jednak broju stanovnika Pariza,
kako bi kisik koji dospijeva do pluća imao dostatan prijevoz.
Prije no što kisik može dospjeti do pluća,
mozak se mora uplesti.
Moždano deblo inicira disanje
slanjem poruke kroz tvoj živčani sustav,
sve do mišića rebara i dijafragme.
To uzrokuje njihovo skupljanje,
povećavajući prostor u prsnom košu,
zbog čega se pluća mogu proširiti.
Zbog tog proširenja pada unutarnji tlak tvojih pluća,
zbog čega zrak može ući.
Primamljivo je pluća zamišljati kao dva velika balona,
no ona su puno složenija od toga.
Evo zašto.
Crvene krvne stanice u žilama unutar tvojih pluća
mogu pokupiti samo molekule kisika koje su im jako blizu.
Da su nam pluća oblikovana kao baloni,
zrak koji nije u direktnom kontaktu s unutarnjom površinom balona
ne bi mogao difundirati preko nje.
Srećom, arhitektura naših pluća osigurava vrlo maleno traćenje kisika.
Njihova je unutrašnjost podijeljena na stotine milijuna
minijaturnih nastavaka sličnih balonima, alveola,
koji drastično povećavaju dodirnu površinu
do oko 100 kvadratnih metara.
Stijenke alveola napravljene su od iznimno tankih plosnatih stanica
koje su okružene kapilarama.
Stijenke alveola i kapilare zajedno čine membranu debelu dvije stanice
koja krv i kisik zbliži dovoljno za difuziju.
Ove su kisikom obogaćene stanice onda prenesene do pluća
krvožilnim sustavom,
ogromnom skupinom krvnih žila koje dospijevaju do svake stanice u tijelu.
Kad bismo poredali taj sustav od kraja do kraja u ravnu liniju,
žile bi se mogle nekoliko puta omotati oko Zemlje.
Za pokretanje crvenih krvnih stanica kroz taj dugački sustav
potrebna je prilično snažna pumpa,
pa tu u igru ulazi tvoje srce.
Ljudsko srce pumpa krv prosječno 100 000 puta dnevno,
što omogućuje kisiku da dospije gdje treba stići,
upotpunivši timski rad tijela.
Samo razmisli - cijeli je ovaj složeni sustav izgrađen zbog raznošenja
sićušnih molekula kisika.
Kada bi se samo jedan dio pokvario, i mi bismo.
Udahni.
Tvoj želudac, mozak, kosti, pluća, krv i srce
nastavljaju svoj iznimni koordinirani rad koji te održava na životu.
Izdahni.