Så, mennesker er mere bange for insekter end de er for at dø.
(Latter)
I hvert fald i følge en 1973 "Book of Lists" undersøgelse,
der gik forud for alle de bedste, værste, sjoveste lister man ser i dag.
Kun højder og offentlige taler
overgik de seksbenede, som kilder til frygt
Og jeg tror, at hvis man havde taget edderkopper med
ville kombinationen af insekter og edderkopper toppet skalaen.
Jeg er ikke en af de personer.
Jeg elsker virkelig insekter.
Jeg synes, at de er interessante og smukke
og nogle gange endda nuttede.
(Latter)
Og jeg er ikke den eneste.
For århundreder har nogen af de største genier indenfor videnskab
fra Charles Darwin til E.O. Wilson,
draget inspiration fra at studere nogle af de mindste sjæle på jorden.
Hvorfor det?
Hvad er det der får os til, at vende tilbage til insekter?
En del af det er selvfølgelig hele omfanget af næsten alt omkring dem.
De er mere mangfoldige end noget andet slags dyr.
Vi ved ikke engang, hvor mange insektarter der er,
fordi der bliver opdaget nye hele tiden.
Der er mindst en million, måske så mange som 10 millioner.
Det betyder at man kunne have en kalender med et insekt hver måned
og alligevel ikke genbruge en art før om 80.000 år.
(Latter)
Tag den, pandaer og killinger!
(Latter)
Mere alvorligt, insekter er nødvendige.
Vi har brug for dem.
Det er blevet anslået, at 1 ud af hver 3 bid føde
er gjort muligt af en bestøver.
Forskere bruger insekter til, at lave fundamentale opdagelser
omkring alt fra strukturen af vores nervesystem
til hvordan gener og DNA fungerer.
Men hvad jeg elsker mest om insekter
er hvad de kan fortælle os om vores egen opførelse.
Insekter ser ud til, at de gør alting mennesker gør.
De møder, de parrer, de slås, de slår op.
Og de gør det med, hvad der ligner kærlighed eller fjendtlighed.
Men hvad der driver deres adfærd er meget anderledes fra hvad der driver vores egen,
og den forskel kan være meget oplysende.
Der er ingen steder, det er mere sandt
end når det kommer til en af vores mest indtagende interesser -- sex.
Jeg vil fastholde, og jeg mener, at jeg kan forsvare,
hvad der måske kan virke som en overraskende udmelding.
Jeg mener, at sex hos insekter er mere interessant end sex hos mennesker.
(Latter)
Og den vilde varietet, vi ser,
får os til, at udfordre nogle af vores egne antagelser
omkring hvad det vil sige, at være mand og kvinde.
Selvfølgelig, til at starte med,
behøver mange insekter ikke, at have sex for at reproducere.
Hunkønsbladlus kan lave små, bitte kloner af sig selv uden parring.
Det er jomfrufødsel.
På dine rosenbuske.
(Latter)
Når de har sex,
er selv deres sæd er mere interessant end menneskesæd.
Der findes nogle slags frugtfluer,
hvis sæd er længere end hannens egen krop.
Og det er vigtigt fordi hannerne bruger deres sæd til at konkurrere.
Hankønsinsekter konkurrerer med våben, som hornene på de her biller.
Men de konkurrerer også med sæd efter parring.
Guldsmede og vandnymfer har penisser, der lidt ligner schweizerknive.
med alt tilbehøret foldet ud.
(Latter)
De anvender de her formidable anordninger som skeer
til at fjerne sæd fra tidligere hanner, som hunnen har parret med.
(Latter)
Så hvad kan vi lære af det?
(Latter)
Okay, det er ikke en lektion i den forstand, at vi skal efterligne dem
eller at de sætter et eksempel for os at følge.
Hvilket, givet det her, er formentligt ligeså godt.
Fik jeg også nævnt, at seksuel kannibalisme er udbredt blandt insekter?
Så, nej, det er ikke pointen.
Men hvad jeg tror, at insekter gør,
er at bryde en masse regler, som vi mennesker har omkring sexroller.
Så, mennesker har den her idé, at naturen dikterer som en 1950 sitcom,
hvordan hanner og hunner er.
Så hanner altid skal være dominante og aggressive,
og hunner er passive og sky.
Men det er bare ikke tilfældet.
Lad os tage løvgræshopper for et eksempel,
som er slægtninge til fårekyllinger og græshopper.
Hannerne er meget kræsne omkring hvem de parrer med,
fordi der overfører ikke kun sæd under parring,
de giver også hunnen noget der kaldes en bryllupsgave.
Man kan se to løvgræshopper, der parrer i disse fotos.
I begge paneler, er hannen den til højre,
og det sværdlignende vedhæng er hunnens æglæggende organ.
Den hvide klat er sæden,
den grønne klat er bryllupsgaven,
og hannen producerer det fra hans egen krop
og det er ekstremt dyrt at producere.
Det kan veje op til en tredjedel af hans kropsmasse.
Jeg vil nu pause for et øjeblik og lade jer tænke over,
hvordan det ville være for mænd, hvis de hver gang de havde sex,
skulle producere noget, der vejede 23, 27, 32 kilogram.
(Latter)
Okay, de ville ikke være i stand til, at gøre det særligt ofte.
(Latter)
Og det kan løvgræshopperne heller ikke.
Og det betyder så,
at hannerne hos løvgræshopper er meget kræsne
omkring hvem de tilbyder de her bryllupsgaver til.
Gaven er meget næringsrig
og hunnen spiser det under og efter parring.
Så jo større den her, desto bedre for hannen
fordi det betyder mere tid for hans sæd
til at trænge ind i hendes krop og befrugte æggene.
Men det betyder også, at hannerne er meget passive med parring,
hvorimod hunnerne er meget aggressive og konkurrencepræget
i et forsøg på, at få så mange bryllupsgaver som de kan.
Så det er ikke ligefrem et stereotypt regelsæt.
Endnu mere generelt,
er hanner faktisk ikke så vigtige i livet hos mange insekter.
Hos de sociale insekter -- bier og hvepse og myrer --
individerne man ser hver dag --
myrerne der går frem og tilbage fra din sukkerskål,
honningbierne der flagrer fra blomst til blomst --
de er allesammen hunner.
Folk har haft svært ved, at forstå den idé for årtusinder.
De gamle grækere vidste, at der var en klasse af bier, dronerne,
som er større end arbejderne,
selvom de misbilligede dronernes dovenskab
fordi de kunne se, at dronerne bare hængte ud omkring bikuben
indtil parringsflyvningen --
de er hannerne.
De bliver hængende indtil parringsflyningen,
men deltager ikke i indsamlingen af nektar eller pollen.
Grækerne kunne ikke finde ud af dronernes køn,
og en del af forvirringen var, at de var klar over biers evne til at stikke.
men de havde svært ved, at tro på,
at et dyr der bar på sådan et våben, på nogen måde kunne være en hun.
Aristoteles prøvede også på, at blive involveret.
Han foreslog, "Okay, hvis de stikkende individer skal være hanner ..."
Så blev han forvirret fordi det ville have betydet,
at hanner også tog vare på de yngste i en koloni
og han mente åbenbart, at det ville være komplet umuligt.
Han konkluderede, at måske havde bier organer fra begge køn
i det samme individ,
hvilket ikke er så langt ude, nogen dyr gør det,
men han fandt aldrig rigtigt ud af det.
Og selv i dag, for eksempel mine elever
kalder alle dyr de ser, inkluderende insekter, for en han
Og når jeg fortæller dem, at de voldsomme hær-myre soldater
med deres kæmpe kæmper plejede, at forsvare kolonien,
er alle hunner,
troede de ikke rigtigt på mig.
(Latter)
Og i hvert fald alle filmene -- Antz, Bee Movie --
udstiller hovedkarakteren hos de sociale insekter som at være han.
Hvad forskel gør det?
Det er film. Det er fiktion.
De har talende dyr i dem.
Hvad forskel gør det, hvis de taler som Jerry Seinfeld?
Jeg mener, at det betyder noget,
og at det er en del af et meget dybereliggende problem
som har konsekvenser for medicin og helbred.
og mange andre aspekter af vores liv.
I ved alle sammen, at forskere bruger, hvad vi kalder modelsystemer,
som er væsener -- hvide rotter eller frugtfluer --
der er en slags stand-in for alle andre dyr også mennesker.
Og idéen om, hvad der er sandt for et menneske
vil også være sandt for den hvide rotte.
Og i store træk viser det sig, at være tilfældet.
Men du kan tage idéen om et modelsystem for langt.
Og hvad jeg tror, at vi har gjort,
er at bruge hanner, i enhver art, som at de er modelsystemet.
Normen.
Den måde som det er meningen at, tingene skal være på.
Og hunner som en slags variant --
noget specielt som man kun studerer efter man kan det basale.
Og dermed tilbage til insekterne.
Jeg tror, at det betyder
folk bare ikke kunne se, hvad der var lige foran dem.
Fordi de antog, at verdensscenen stort set var besat af mandlige spillere
og kvinder kun ville have mindre statistroller.
Men når vi gør det, går vi virkelig glip af en masse om hvordan naturen er.
Og vi kan også gå glip af den måde naturlige, levende ting, også mennesker,
kan variere.
Og jeg tror, at det er derfor vi har brugt hanner som model for medicinsk forskning,
noget som vi nu ved er et problem,
hvis vi ønsker at resultaterne skal gælde for både mænd og kvinder.
Den sidste ting, som jeg virkelig elsker om insekter
er noget som mange mennesker finder foruroligende omkring dem.
De har lille, små hjerner.
med meget lille kognitiv evne, måden vi normalt tænker på det.
De har kompliceret adfærd, men de mangler komplicerede hjerner.
Derfor kan vi ikke bare tænke på dem som små mennesker.
fordi de gør ikke ting, på samme måde vi gør.
Jeg elsker virkelig, at det er svært, at menneskeliggøre insekter,
at se på dem og bare tænke på dem, som om at de er små mennesker
i exoskeletter med seks ben.
(Latter)
I stedet bliver man nødt til, at acceptere dem på deres egen vilkår,
fordi insekter får os til, at spørge hvad der er normalt og hvad der er naturligt.
Folk skriver fiktion og snakker om parallelle universer.
De spekulerer over det overnaturlige
måske de døde ånder der færdes blandt os.
Tiltrækningen af en anden verden
er noget folk siger er en del af, hvorfor de vil lege med det okkulte.
Men så vidt jeg er bekymret,
hvem har brug for, at kunne se døde mennesker,
når du kan se levende insekter?
Tak.
(Bifald)