Kto z vás už počul o PMS?
Každý, že?
Každý vie, že ženám trošku švihne
tesne pred menštruáciou,
že sa nevyhnuteľne ocitnú na hormonálnej horskej dráhe
iracionality a podráždenosti.
Vo všeobecnosti sa súdi,
že fluktuácie reprodukčných hormónov vyvolávajú extrémne emócie,
a že sa to týka veľkej väčšiny žien.
Ja som vám prišla povedať, že neexistujú vedecké dôkazy
pre žiadny z týchto predpokladov.
Ohľadne PMS mám pre vás dobrú správu.
Ale najprv sa pozrime na to, ako pevne je idea PMS
zakorenená v americkej kultúre.
Keď preštudujete články v novinách a časopisoch,
uvidíte, aký všadeprítomný je predpoklad, že PMS trápi každú.
Článok v časopise Redbook s názvom „Vy: Bez PMS“
informuje čitateľov, že 80 až 90 percent žien trpí na PMS.
Fitness časopis L.A. Muscle varuje čitateľov,
že 40 až 50 percent žien trpí PMS,
a že to hrá veľkú úlohu v ich duševnom aj fyzickom zdraví,
a pred pár rokmi dokonca Wall Street Journal
vydal článok o vápniku ako o pomoci pri PMS,
v ktorom sa pýtal čitateliek:
„Meníte sa každý mesiac na ježibabu?"
Človek by si na základe všetkých tých článkov myslel,
že predstavu rozšíreného PMS potvrdzuje množstvo výskumov.
V skutočnosti ani po 50 rokoch výskumu
neexistuje zhoda na definícii, príčinách,
liečbe a dokonca na samotnej existencii PMS.
Podľa psychológov PMS najčastejšie
obnáša negatívne behaviorálne, kognitívne a fyzické príznaky
v období od ovulácie po menštruáciu.
Ale tam sa to začne komplikovať.
PMS diagnostikujú pomocou 150 rôznych symptómov,
tu sú len niektoré z nich.
Aby ste ma dobre pochopili,
nevravím, že ženy nemávajú niektoré z týchto potiaží.
Vravím, že to ešte neznamená,
že majú nejakú duševnú poruchu.
Keď psychológovia prídu
s takto vágne definovanou diagnózou,
tá rýchlo stratí ako diagnóza zmysel.
S takýmto dlhým a širokým zoznamom symptómov,
môžem mať PMS ja, môžte mať PMS vy,
ten pán v treťom rade môže mať PMS,
aj môj pes môže mať PMS. (smiech)
Niektorí odborníci tvrdia, že treba mať päť symptómov.
Niektorí tvrdia, že tri.
Ďalší odborníci berú do úvahy len tie symptómy,
ktoré vám vážne zasahujú do života,
a iní tvrdia, že mierne symptómy sú rovnako dôležité.
Pretože dlhé roky neexistovala
štandardná definícia PMS,
keď sa psychológovia snažili určiť všeobecné rozšírenie,
ich odhady sa pohybovali od 5 percent žien
až po 97 percent žien,
takže zároveň skoro nikto a skoro všetci trpeli na PMS.
Celkovo vzaté, výskumné metódy PMS mali vážne slabiny.
Po prvé, ženy často mali udávať svoje symptómy až spätne,
spoliehajúc sa na pamäť,
čo preukázateľne zvyšuje nahlásený výskyt PMS
oproti metóde prospektívneho hlásenia,
ktorá obnáša denné zapisovanie symptómov
počas minimálne dvoch mesiacov.
Mnoho výskumov tiež pracovalo len s bielymi ženami strednej triedy,
takže je dosť problematické aplikovať zistenia na všetky ženy.
Vieme, že viera v PMS je silne kultúrne podmienená,
pretože mimo Západ sa skoro nespomína.
Po tretie, mnoho štúdií vôbec nemalo kontrolnú vzorku.
Ak chceme porozumieť špecifikám žien s PMS,
potrebujeme ich porovnať so ženami, ktoré PMS nemávajú.
Po štvrté, diagnostické dotazníky boli veľmi rozdielne,
zameriavali sa na iné symptómy,
rozdielne trvanie a silu.
Výskum akejkoľvek zdravotnej potiaže
vyžaduje vedeckú zhodu na špecifických prejavoch
danej potiaže,
aby sa zaručilo, že všetci hovoria o tom istom,
a toto pre PMS neplatilo.
Našťastie v roku 1994
Diagnostický a štatistický manuál duševných porúch,
známy ako DSM, –
je to zároveň manuál pre psychológov a psychiatrov –
redefinoval PMS ako PMDD,
Predmenštruačnú dysforickú poruchu.
Dysfória označuje pocit podráždenia a nepokoja.
Podľa tejto novej smernice
sa musí vo väčšine cyklov za posledný rok
vyskytnúť aspoň päť z 11 možných príznakov,
a to vždy v týždni pred menštruáciou;
príznaky sa musia zmierniť, keď začne menštruácia
a týždeň po menštruácii musia vymiznúť úplne.
Medzi príznakmi musí byť aspoň jeden z týchto:
zreteľné výkyvy nálad, podráždenosť, úzkosť, depresia.
Ostatné príznaky môžu byť buď z tejto skupiny
alebo z tejto druhej,
kde je napríklad pocit straty kontroly,
zmeny spánku a chute do jedla.
DSM po novom tiež vyžaduje, aby závažnosť symptómov
bola klinicky významná,
musia byť prekážkou v práci,
v škole alebo v sociálnych vzťahoch
a celý priebeh musí byť zdokumentovaný
každodennými zápismi počas aspoň dvoch cyklov.
Ako poslednú vec DSM stanovuje, že emočné výkyvy
nesmú byť len zhoršením už existujúcej poruchy.
Takže vedecky vzaté, je to prínos.
Obmedzil sa počet symptómov,
vyžaduje sa vážny dopad na denné fungovanie,
zaznamenávanie a časovanie symptómov sa špecifikovalo.
Pomocou týchto kritérií
prišli najnovšie štúdie k záveru, že priemerne
tri až osem percent žien trpí PMDD.
Nie všetky ženy, nie takmer všetky,
ani väčšina žien, a dokonca ani nie veľa žien,
tri až osem percent.
[Miera výskytu PMDD]
Pre ostatné sú veci ako stresujúce či radostné udalosti,
alebo dokonca deň v týždni,
lepšou predpoveďou nálady než fáza cyklu.
Toto sa vo vedeckých kruhoch vie
už od deväťdesiatych rokov.
V roku 2002 sme spolu s kolegami vydali článok
o výskume PMS a PMDD,
a v psychologických časopisoch vyšli aj ďalšie podobné články.
Otázka je, prečo sa to nedostalo do povedomia verejnosti?
Prečo stále kolujú tieto mýty?
Tak určite zohralo svoju úlohu aj to, že na ženy sa z kníh,
z telky, kina, Internetu valí správa, že každá má PMS,
a tak to určite bude pravda.
Zistilo sa, že čím viac žena verí, že PMS má každá,
tým je pravdepodobnejšie, že aj o sebe mylne tvrdí, že ho má.
Čo myslím tým „mylne“.
Na otázku, či máva PMS,
odpovie áno,
ale potom, keď si začne viesť denné záznamy
o svojom psychologickom stave počas dvoch mesiacov,
nenájde sa žiadna korelácia medzi jej symptómami
a fázou cyklu.
Ďalší dôvod pretrvávania mýtu o PMS
súvisí s úzkym vymedzením roly ženy v spoločnosti.
Feministickí psychológovia ako Joan Chrislerová
prišli s teóriou, že nálepka PMS
umožňuje ženám vyjadriť emócie,
ktoré by sa inak považovali za nevhodné pre dámu.
Dobrá žena je podľa takmer univerzálnej definície
šťastná, milujúca, stará sa o druhých a to ju napĺňa.
No a PMS jej dovoľuje byť naštvaná, podráždená a sťažovať sa
bez toho, aby stratila titul dobrej ženy.
Vieme, že okolnosti bežného života
majú na jej naštvanosť väčší vplyv než hormóny,
ale keď sa ten hnev zvalí na hormóny,
zbaví ju to zodpovednosti aj kritiky.
„Toto nie je ona. Za to nemôže.“
Je to síce praktické, ale vedie to
k bagatelizovaniu ženských emócií.
Keď sa ženin hnev odbije s tým, že:
„To je len tým cyklom,“
jej schopnosť niečo zmeniť a byť braná vážne silne utrpí.
Kto ďalší profituje z mýtu o PMS?
Poviem vám, že z liečby PMS
sa stal veľký biznis.
Amazon.com v súčasnosti ponúka
vyše 1 900 kníh o liečbe PMS.
Google vám vyhodí záplavu
kliník, workshopov a seminárov.
Renomované internetové zdroje,
ako WebMD alebo Mayo Clinic,
radia PMS medzi známe diagnózy.
Napriek tomu, že tam nepatrí.
Tiež uvádzajú lieky, ktoré na to lekári obvykle predpisujú,
napríklad antidepresíva alebo hormóny.
Ale obe stránky zároveň píšu, že úspešnosť liečby
symptómov PMS sa líši od ženy k žene.
To nedáva zmysel.
Ak máte konkrétnu poruchu s konkrétnou príčinou,
ako sa o PMS súdi,
potom by liečba mala pomôcť veľkému počtu žien.
To ale neplatí pre liečbu PMS.
Podľa amerického Úradu pre kontrolu potravín a liečiv
sa liek považuje za účinný,
len ak prinesie veľkej časti cieľovej populácie
klinicky významné zlepšenie.
A to nie je prípad tejto takzvanej liečby.
Finančné zisky plynúce z mýtu
o PMS ako bežnej duševnej poruche
sú každopádne vysoké.
Keď sa žene predpíšu hormóny alebo antidepresíva,
vyžaduje sa, aby chodila každé tri mesiace na kontrolu.
To je veľa návštev lekára.
Farma-firmám plynú neskutočné zisky
vďaka presvedčeniu žien, že by mali užívať predpísané lieky
počas celého svojho reprodukčného veku.
Bežné lieky bez predpisu, napríklad Midol,
uvádzajú, že pomáhajú pri symptómoch PMS
ako je napätie alebo podráždenosť,
aj keď obsahujú len diuretikum, analgetikum
a kofeín.
Určite nejdem spochybňovať zázračné účinky kofeínu,
ale práve uvoľnenie napätia k nim, myslím si, nepatrí.
Od roku 2002 je na trhu aj Teen Midol pre mládež.
Marketing cieli na veľmi mladé dievčatá,
presviedča ich, že PMS trápi každú ženu
a že z vás urobí obludu,
ale, počkať, niečo by sa s tým dalo urobiť:
Uži Midol a budeš zas ľudskou bytosťou.
V roku 2013 dosiahli príjmy
z predaja Midolu 48 miliónov dolárov.
Kým pre niekoho je udržiavanie mýtu o PMS veľmi lukratívne,
pre ženy prináša vážne dôsledky.
Po prvé, prispieva k medikalizácii
ženského reprodukčného zdravia.
Tento odbor má dlhú tradíciu ponímania
ženských reprodukčných procesov ako porúch vyžadujúcich liečbu,
a následky si nesieme v podobe zbytočných cisárskych rezov,
nástrihov hrádze a hormonálnej liečby,
ktoré viac uškodili než prospeli zdraviu žien.
Po druhé, PMS mýtus posilňuje stereotypnú predstavu
o ženskej iracionalite a prehnanej emocionalite.
Keď berieme menštruačný cyklus ako hormonálnu horskú dráhu,
ktorá z žien robí divé beštie,
o to ľahšie je potom spochybniť kompetentnosť všetkých žien.
Ženy spravili ohromný pokrok v profesnom živote,
stále je však minimum žien na najvyšších priečkach
v oblastiach ako je politika alebo obchod.
Keď sa zamýšľame nad tým, aký by mal byť
dobrý riaditeľ podniku alebo senátor,
napadnú nám vlastnosti ako racionalita, stabilita,
kompetentnosť.
To v našej kultúre znie skôr na muža ako na ženu
a práve PMS mýtus k tomu prispieva.
Psychológovia vedia, že nálady žien a mužov
sa viac podobajú než líšia.
V rámci jedného výskumu sledovali ženy aj mužov
počas 46 mesiacov
a nezistili rozdiel ani v počte, ani v intenzite zmien nálad.
A po tretie, tento mýtus bráni ženám riešiť
skutočné problémy, ktoré ich hnevajú.
Či už osobné veci, ako kvalita vzťahov a pracovné podmienky,
alebo spoločenské problémy, ako rasizmus, sexizmus či chudoba,
to všetko ovplyvňuje denné nálady.
Zametanie emócií pod koberec PMS
bráni ženám porozumieť príčine ich negatívnych pocitov
a tiež ich pripravuje o možnosť niečo s tým urobiť.
Takže tá dobrá správa o PMS je,
že menštruačný cyklus síce pôsobí niektorým ženám potiaže,
ale nie je pravda, že veľkej väčšine pôsobí nejakú mentálnu poruchu.
Chodia do práce a do školy, starajú sa o rodinu,
normálne fungujú.
Vieme, že emócie a nálady mužov a žien
sú viac podobné než odlišné,
tak už nechajme ten starý mýtus
o ženách - ježibabách
a príjmime realitu
vysokej emočnej a profesnej spôsobilosti
veľkej väčšiny žien.
Ďakujem.
(potlesk)