Jag har en fråga.
Kan en dator skriva poesi?
Det här är en provokativ fråga.
Du tänker på den en stund,
sen har du plötsligt en massa andra frågor, som:
Vad är en dator?
Vad är poesi?
Vad är kreativitet?
Men det här är frågor
som tar en hel livstid att besvara,
man kan inte göra det i ett enda TED-föredrag.
Så vi ska prova en annan infallsvinkel.
Här uppe har vi två dikter.
En av dem är skriven av en människa,
och den andra är skriven av en dator.
Jag skulle vilja att ni gissar vilken som är vilken.
Testa!
Dikt 1: "Lilla fluga! / Din sommarlek dog då min tanklösa hand / dig slog
Är ej jag / av ditt slag? Är ej du / mänska som jag?"
Dikt 2: "Vi kan känna / aktivist genom ditt livs / morgon /
Stannar för att se, påve jag hatar / icke hela natten (...)"
Okej, tiden är ute.
Upp med en hand om du tror att dikt 1 är skriven av en människa.
Okej, de flesta av er.
Upp med en hand om du tror att dikt 2 är skriven av en människa.
Väldigt modigt av er,
för den första är skriven av den mänskliga poeten William Blake.
Den andra är skriven av en algoritm
som tog allt språk från mitt Facebook-flöde under en dag
och regenererade det med hjälp av sina beräkningsmetoder,
på ett sätt som jag ska beskriva senare.
Vi provar med att annat test.
Ni har inte så lång tid på er att läsa,
så lita bara på er magkänsla.
Dikt 1: "Ett lejon ryter, en hund skäller Det är intresserande / och fascinerande
att en fågel flyger och inte / ryter eller skäller. Nervpirrande historier om djur
är i mina drömmar och jag ska sjunga alla om jag / inte är utmattad eller trött."
Dikt 2: "Åh! kängurur, paljetter, glassdrinkar! /Ni är verkligen underbara!
Pärlor, munspel, geléhallon, aspirintabletter!
Allt / sånt där man alltid talar om (...)"
Okej, tiden är ute.
Om du tror att den första dikten är skriven av en människa,
upp med en hand.
Okej.
Om du tror att den andra dikten är skriven av en människa,
upp med en hand.
Vi har, mer eller mindre, en jämn fördelning här.
Det var mycket svårare.
Svaret är,
att den första dikten är genererad av en algoritm som heter Racter,
som skapades på 1970-talet,
och den andra dikten skrevs av en kille som hette Frank O'Hara,
som råkar vara en av mina favoriter bland mänskliga poeter.
(Skratt)
Det vi gjorde nu var ett Turing-test för poesi.
Turing-testet utformades av Alan Turing på 1950-talet
i syfte att besvara frågan
"Kan datorer tänka?"
Alan Turing ansåg
att om en dator kunde ha en textbaserad konversation med en människa
som var så pass flytande att människan inte kunde avgöra
om den pratade med en dator eller människa,
så kunde datorn sägas ha intelligens.
År 2013 skapade jag och min vän Benjamin Laird
ett Turing-test för poesi på nätet.
Det heter Bot or not,
och ni kan gå in och leka med det själva.
Det fungerar likadant som leken vi just lekte.
Man får se en dikt,
man vet inte om den är skriven av en människa eller en dator
och man får gissa.
Tusentals människor har gjort det här testet på nätet,
så vi har resultat.
Och vilka är resultaten?
Turing sa att om en dator kan lura en människa
att tro att den är mänsklig 30 procent av gångerna,
så klarar den Turings intelligenstest.
Vi har dikter i Bot or not-databasen
som har fått 65 procent av de mänskliga läsarna att tro
att de är skrivna av människor.
Jag tror att vi har ett svar på vår fråga.
Enligt Turing-testets logik,
kan en dator skriva poesi?
Ja, det kan den absolut.
Men om du känner dig lite obekväm
med det här svaret så är det okej.
Om du har en massa magkänslor kring det
så är det också okej, för det här är inte slutet på historien.
Vi tar och gör vårt tredje och sista test.
Återigen ska ni läsa
och berätta vilken ni tror är mänsklig.
Dikt 1: "Röda flaggor skälet till vackra flaggor. / Och band.
Band av flaggor / Och bär tyg / Skäl till att bära tyg. (...)"
Dikt 2: "En skadad hjort hoppar högst, / jag har hört påskliljan
Jag har hört flaggan i dag / Jag har hört jägaren säga: /
Det är inget annat än dödens hänryckning,/ Och sen är bromsen nästan klar (...)"
Okej, tiden är ute.
Upp med en hand om du tror att dikt 1 är skriven av en människa.
Upp med en hand om du tror att dikt 2 är skriven av en människa.
Oj, det var många fler.
Då kommer ni bli överraskade av att få reda på att dikt 1
är skriven av den högst mänskliga poeten Gertrude Stein
Dikt 2 är genererad av en algoritm som heter RKCP.
Innan vi går vidare tänkte jag beskriva väldigt snabbt och enkelt
hur RKCP fungerar.
RKCP är en algoritm som är utformad av Ray Kurzweil,
en teknikchef på Google
som tror stenhårt på artificiell intelligens.
Man ger RKCP en källtext,
och så analyserar den källtexten för att se hur den använder språk
och sen regenererar den språk
som efterliknar den första texten.
I dikten vi såg alldeles nyss -
- dikt 2, den ni trodde var skriven av en människa -
- den matades med ett gäng dikter
av en poet som heter Emily Dickinson.
Den tittade på hur hon använder språk,
lärde sig modellen,
och sen regenererade den en modell enligt samma struktur
Det som är viktigt att veta om RKCP
är att den inte förstår vad orden den använder betyder.
Språket är bara råmaterial,
det kan vara kinesiska eller svenska,
det skulle kunna vara det samlade språket från ditt Facebook-flöde under en dag.
Det är bara råmaterial.
Och ändå kan den skapa en dikt
som verkar mer människogjord än Gertrude Steins dikt,
och Gertrude Stein är en människa.
Man kan säga att vi har gjort ett omvänt Turing-test.
Gertrude Stein, en människa, kan skriva en dikt
som lurar en majoritet av mänskliga bedömare att tro
att den är skriven av en dator.
Enligt det omvända Turing-testets logik
är Gertrude Stein alltså en dator.
(Skratt)
Förvirrad?
Det är inte så konstigt.
Hittills har vi haft människor som skriver som människor,
vi har datorer som skriver som datorer,
vi har datorer som skriver som människor,
men vi har också, vilket kanske är det mest förvirrande,
människor som skriver som datorer.
Vad tar vi med oss från allt det här?
Tar vi med oss att William Blake på något sätt är mer mänsklig
än Gertrude Stein?
Eller att Gertrude Stein är mer lik en dator än William Blake?
(Skratt)
Såna här saker har jag frågat mig själv
i ungefär två år nu,
och jag har inga svar.
Men det jag faktiskt har är en massa insikter
om vårt förhållande till teknologi.
Min första insikt är att vi, av någon anledning,
associerar poesi med att vara mänsklig.
Så när vi frågar "Kan en dator skriva poesi?"
så frågar vi också
"Vad är det att vara människa,
och hur avgränsar vi den här kategorin?
Hur avgör vi vem eller vad som hör till kategorin?"
Jag tror att det här är en filosofisk fråga,
som inte kan besvaras med ett ja- och nej-test
som Turing-testet.
Jag tror också att Alan Turing förstod det,
och att han utformade sitt test då 1950
för att uppnå en filosofisk provokation.
Min andra insikt är att när vi använder Turing-testet för poesi
testar vi egentligen inte datorernas kapacitet.
För poesi-genererande algoritmer
är ganska enkla och har funnits sedan 1950-talet, mer eller mindre.
Det vi faktiskt gör när vi Turing-testar poesi
är att samla åsikter om vad som utgör mänsklighet.
Det jag har kommit fram till -
det har vi sett tidigare i dag -
är att vi tycker att Blake är mer människa
än Gertrude Stein.
Det här betyder förstås inte att William Blake
faktiskt var mer människa
eller att Gertrude Stein var mer dator.
Det betyder helt enkelt att kategorin "mänsklighet" är instabil.
Det här har fått mig att förstå
att mänsklighet inte är kalla, hårda fakta.
Det är i stället något som skapas av våra uppfattningar
och något som förändras över tid.
Min sista insikt är att datorn
fungerar som en spegel som reflekterar varje tanke om mänsklighet
som vi visar den.
Vi visar den Emily Dickinson,
den ger oss Emily Dickinson.
Vi visar den William Blake,
och det är det den reflekterar tillbaka.
Vi visar den Gertrude Stein,
och det vi får tillbaka är Gertrude Stein.
Datorn är den teknologi som är villigast
att vara en spegel som reflekterar varje uppfattning om mänsklighet som vi lär den.
Många av er har säkert hört mycket
om artificiell intelligens på sistone.
Mycket av det man pratar om är ...
Kan vi kan bygga det?
Kan vi bygga en intelligent dator?
Kan vi bygga en kreativ dator?
Det vi verkar fråga om och om igen
är om vi kan bygga en människolik dator,
Men det vi såg nyss
är att mänsklighet inte är ett vetenskapligt faktum,
utan ett ständigt skiftande och hoplänkande koncept
som förändras över tid.
När vi börjar brottas med de här tankarna
om artificiell intelligens i framtiden
så bör vi inte bara fråga oss
"Kan vi bygga den?"
Vi ska också fråga oss
"Vilken uppfattning av det mänskliga vill vi att den ska reflektera?"
Det här är en filosofisk fråga,
och den kan inte besvaras enbart med mjukvara,
men jag tycker att den kräver en stunds existentiell reflektion.
Tack.
(Applåder)