Što je bipolarni poremećaj?
Riječ bipolaran znači dva ekstrema.
Za milijune ljudi s bipolarnim poremećajem diljem svijeta,
svijet je podijeljen između dvije različite realnosti -
ushićenja i depresije.
Iako postoji mnoštvo varijacija bipolarnog poremećaja,
proučimo nekoliko.
Tip l. ima iznimno visoko kao i nisko raspoloženje,
dok tip ll. uključuje kraća, manje ekstremna razdoblja ushićenja,
povremeno prekinuta dugim razdobljima depresije.
Nekome tko se njiše između emocionalnih stanja,
može se činiti nemogućim pronaći ravnotežu potrebnu za vođenje zdravog života.
Ekstremno visoka raspoloženja tipa l. poznata su kao manične epizode
zbog kojih se osoba može osjećati u rasponu od razdražljivosti do nepobjedivosti.
Ali te euforične epizode nadmašuju uobičajene osjećaje radosti,
uzrokujući zabrinjavajuće simptome poput misli koje lete,
nesanice,
ubrzanog govora,
impulzivnih radnji
i riskantnih ponašanja.
Bez tretmana, ove epizode postaju učestalije,
intenzivnije
i duže jenjavaju.
Depresivna faza bipolarnog poremećaja ispoljava se na mnogo načina -
niskim raspoloženjem,
smanjenim zanimanjem za hobije,
promjenama apetita,
osjećajem bezvrijednosti i pretjerane krivnje,
spavanjem previše ili premalo,
nemirom i usporenošću
ili ustrajnim mislima o suicidu.
Diljem svijeta, oko jedan do tri posto odraslih
dožive široki spektar simptoma koji upućuju na bipolarni poremećaj.
Većina tih ljudi su funkcionalni ljudi koji doprinose društvu
i njihovi životi, odluke i odnosi
nisu definirani njihovim poremećajem,
ali i dalje, za mnoge, posljedice su ozbiljne.
Bolest može potkopati edukacijske i profesionalne izvedbe,
odnose,
financijsku sigurnost
i osobnu sigurnost.
Pa što uzrokuje bipolarni poremećaj?
Istraživači smatraju da je ključna stavka zapetljana umreženost mozga.
Zdravi mozgovi održavaju snažne veze među neuronima,
zahvaljujući stalnom ulaganju mozga da se obrezuje
i ukloni sve nekorištene ili neispravne neuralne veze.
Ovaj je proces važan jer naši neuralni putevi služe kao mapa
za sve što radimo.
Koristeći funkcionalnu magnetsku rezonanciju,
znanstvenici su otkrili kako je sposobnost obrezivanja mozga oštećena
kod ljudi s bipolarnim poremećajem.
To znači da su njihovi neuroni u neredu
i stvaraju mrežu kojom je nemoguće upravljati.
S jedino zbunjujućim signalima koje prate,
ljudi s bipolarnim poremećajem razviju abnormalne misli i ponašanja.
Također, psihotični simptomi,
poput neorganiziranog govora i ponašanja,
deluzija,
paranoje
i halucinacija,
mogu se pojaviti tijekom ekstremnih faza bipolarnog poremećaja.
To se pripisuje prekomjernoj količini neurotransmitera pod nazivom dopamin.
Ali unatoč ovim saznanjima, ne možemo svesti bipolarni poremećaj na jedan uzrok.
U stvarnosti, to je kompleksan problem.
Primjerice, amigdala mozga uključena je u razmišljanje,
dugoročno pamćenje
i emocionalno procesiranje.
U ovoj regiji mozga, čimbenici različiti poput genetike i socijalne traume
mogu stvoriti abnormalnosti i pokrenuti simptome bipolarnog poremećaja.
Stanje je učestalije unutar obitelji,
stoga znamo da genetika utječe na njega.
Ali to ne znači kako postoji jedan bipolarni gen.
Zapravo, vjerojatnost razvijanja bipolarnog poremećaja
pokreće interakcija mnoštva gena
u kompliciranom receptu koji još uvijek pokušavamo razumjeti.
Uzroci su složeni
i posljedično, dijagnoza i život s bipolarnim poremećajem su izazovni.
Unatoč tome, bipolarni poremećaj može se kontrolirati.
Određeni lijekovi poput litija
mogu pomoći upravljati riskantnim mislima i ponašanjima
stabilizirajući raspoloženja.
Ti stabilizatori raspoloženja djeluju smanjujući abnormalnu aktivnost u mozgu,
ojačavajuči tako održivost neuronskih veza.
Ostali često korišteni lijekovi uključuju antipsihotike,
koji mijenjaju efekte dopamina,
te elektrokonvulzivnu terapiju,
koja funkcionira kao pažljivo kontroliran napadaj u mozgu,
te se ponekad koristi kao hitni tretman.
Neki bipolarni pacijenti odbijaju terapiju
jer se boje kako će ona zamagliti njihove emocije
i uništiti njihovu kreativnost.
Ali moderna psihijatrija to aktivno pokušava izbjeći.
Danas liječnici rade s pacijentima na razini od slučaja do slučaja
kako bi pronašli kombinaciju tretmana i terapija
koja im omogućava da žive do svog najvećeg mogućeg potencijala.
I pored liječenja, ljudi s bipolarnim poremećajem mogu imati koristi
čak i od najmanjih promjena.
One uključuju vježbanje,
dobre navike spavanja
i trijeznost od droga i alkohola,
da ne spominjemo prihvaćanje i empatiju obitelji i prijatelja.
Zapamtite, bipolarni poremećaj zdravstveno je stanje,
a ne krivica osobe
ili njezin cjelokupni identitet,
te je to nešto što se može kontrolirati
pomoću kombinacije medicinskih tretmana koji rade promjenu iznutra,
prijatelja i obitelji koji pružaju prihvaćanje i razumijevanje izvana,
te ljudi s bipolarnim poremećajem koji se osnažuju
kako bi pronašli stabilnost u svojim životima.